Справа № 953/11603/25 
Провадження № 2/953/672/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 квітня 2026 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання - Панченко Л.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
представник позивача – адвокат Петренко Олена Миколаївна,
відповідач – ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», 
представник відповідача – адвокат Шевченко Ольга Сергіївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» про стягнення безпідставно стягнутих коштів, -
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» безпідставно стягнуті з неї судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 кошти за електричну енергію за період з 01.01.2019 по 01.03.2020 у розмірі 14 192,70 грн. 
Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат шляхом стягнення з відповідача на свою користь сплаченої суми судового збору у розмірі в розмірі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн. 
У відзиві на позов ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.
Рух справи.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, у судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).
Аргументи учасників справи.
У судове засідання позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності.
Представник відповідача ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутністю.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що 20.07.2021 Червнозаводським районним судом м. Харкова у справі № 646/2121/21 винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», розташованого за адресою: 61057, місто Харків, вулиця Плеханівська, будинок 126, (код ЄДРПОУ: 42206328, п/р із спеціальним режимом використання ІВАN НОМЕР_1 банк одержувача ХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823) заборгованість за електричну енергію за період з 01.01.2019 по 01.03.2020 у розмірі 13 876,08 грн, судовий збір у розмірі 227,00 грн та суми за отримання інформаційної довідки з ЄДДР у розмірі 89,62 грн. 
Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шляхова Д.В. від 27.08.2024 відкрито виконавче провадження № 75913992 з примусового виконання судового наказу № 646/2121/21, виданого 22.04.2024 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» боргу в розмірі 14 192,70 23 грн.
Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шляхова Д.В. від 06.11.2024 виконавче провадження № 75913992 з примусового виконання судового наказу № 646/2121/21 закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Ухвалою Основ`янського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 судовий наказ у справі № 646/2121/21, виданий Червнозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» заборгованості за електричну енергію за період з 01.01.2019 по 01.03.2020 у розмірі 13 876,08 грн, судового збору у розмірі 227,00 грн та суми за отримання інформаційної довідки з ЄДДР у розмірі 89,62 грн, - скасовано.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Статтею 2 ЦПК України унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. 
Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Тлумачення ст. 1212 ЦК України свідчить, що необхідно встановити обставини, які в сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи, відсутність для цього підстав.
Означене дає підстави дійти висновку, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. 
Як установлено судовим розглядом, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із даним позовом, просить стягнути з ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» безпідставно стягнуті з неї судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 кошти за електричну енергію за період з 01.01.2019 по 01.03.2020 у розмірі 14 192,70 грн, посилаючись при цьому на положення ст. 1212 ЦК України.
Разом із цим, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку встановленому статтею 444 цього Кодексу.
Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, яка можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили, що полягає у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Частиною 9 ст. 444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. 
У рішеннях Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 та від 02.11.2011 № 13-рп/2011 визначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.
Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: (1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; (2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2018 у справі № 203/2612/13-ц.
Таким чином, слід дійти висновку, що у даному випадку, ефективним способом захисту права позивача ОСОБА_1 є звернення до суду із вимогою про поворот виконання судового наказу, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі № 646/2121/21 від 20.07.2021.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). 
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. 
Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). 
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. 
Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. 
Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи. 
Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. 
Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Обраний позивачем спосіб захисту має бути передбачений законом або договором (постанова Верховного Суду від 08.07.2020, справа № 522/3541/15-ц, провадження № 61 31599св18 ). 
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). 
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. 
Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення. 
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19). 
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
З урахуванням тієї обставини, позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту при звернення до суду із даним позовом, суд доходить про відмову у задоволенні її позовних вимог.
Інші доводи сторони позивача означеного висновку суду не спростовують.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).
Суд ураховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
6. Судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання даного позову, слід компенсувати за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 12, 81, 141, 263-254 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» про стягнення безпідставно стягнутих коштів, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник позивача - ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - ПАТ «Харківенергозбут», м. Харків, вул. Гоголя, 10, ЄДРПОУ 42206328.
Представник відповідача - Шевченко Ольга Сергіївна, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя      Ю.Ю. Власова