Справа № 317/2266/26
№/п 1-кп/317/482/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 
при секретарі: ОСОБА_2 
за участю прокурора: ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 12026087230000093 від 09.04.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодіжне, Барнаульського району, Целіноградської області, Казахстан, українця, громадянина України, не одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 11.03.2026 приблизно о 22:25, маючи умисел на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, всупереч ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується право на недоторканість житла чи іншого володіння особи, без відповідного дозволу власника, шляхом відкриття хвіртки, незаконно проник на територію домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , та яке перебуває у приватній власності ОСОБА_4 , та в подальшому, шляхом відкриття вхідних дверей, до приміщення літньої кухні. Після чого покинув місце вчинення кримінального проступку, чим порушив право ОСОБА_4 на недоторканність житла.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до іншого володіння особи.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав провину та розповів про обставини скоєного правопорушення та події після правопорушення.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно вдерся до будинку потерпілого, але вважав, що там ніхто не проживає. Пояснити свої дії не бажає. 
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що на відеозапису з камер спостереження він виявив, що невідома особа проникла до будинку, спробувала викрасти майно, але не змогла викотити скутер з двору, а тому не можливо інкримінувати йому спробу крадіжки. Наполягає на покаранні.
Одним із принципів національного кримінального процесу є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст.7 КПК України).
Реалізуючи вказаний принцип законодавець зобов`язав суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створювати необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).
Цивільний позов по провадженню а ні під час розслідування, а ні під час розгляду справи не подавався.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у нарколога та психіатра не перебуває), Потерпілий наполягав на суворому покаранні /, ос кільки обвинувачений не бажає виправлятися, веде асоціальний спосіб життя.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, щире каяття, добровільне та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. 
Суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід не обирався, клопотань під час судового розгляду не надходило. 
Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 368, 373-374, 376, 395 КПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим в скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (тисяча сімсот) грн. 
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Вирок може бути оскаржено до протягом тридцяти днів до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області з моменту його проголошення. 

Суддя ОСОБА_1