Справа № 606/2093/25 

Рішення
Іменем України 
18 червня 2026 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Малярчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Чорняка Михайла Петровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності,
встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Чорняк М.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності про визнання права власності, у якому просить визнати за позивачкою право власності на будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 як на спільне сумісне майно, набуте у під час спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 та спадкове майно, яке належить позивачці після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позові вказав про те, що справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, однак були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, але не повідомили суд про причини своєї неявки.
Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Теребовлянської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлена про місце, та час розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1997 року з відповідачкою ОСОБА_7 .
У спільному шлюбі в них народилось три доньки – відповідачки у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року шлюбу між ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_7 розірвано.
Позивачка ОСОБА_1 починаючи з 08 червня 2016 року почала спільно проживати з ОСОБА_6 у цивільному шлюбі в орендованому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно розпоряджатись транспортним засобом марки MAN 8.180 фургон - С, який використовувався у їхній підприємницькій діяльності. 
Між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 під час спільного проживання склалися усталені стосунки, що притаманні подружжю – були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права і обов`язки. За період спільного проживання за спільно зароблені кошти було придбано нерухоме майно, а саме: будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Отже, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з червня 2016 року по червень 2022 року спільно проживала без реєстрації шлюбу, а також ні позивачка ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_6 в іншому шлюбі у даний період не перебували.
08 червня 2022 року позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , видане 08.06.2022 року Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Державним нотаріусом заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 , за заявою позивачки ОСОБА_1 .
До нотаріуса із заявами також звернулися відповідачки ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільно сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.
Позивачкою ОСОБА_1 наведено достатньо обставин, які є обов`язковими умовами визнання осіб членами однієї сім`ї, а саме факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування справ про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обв`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Згідно зі змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюб належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Тлумачення пункту 1 частини другої ст.16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).
Поділ майна подружжя, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, є підставою для набуття особистої приватної власності кожним із подружжя. Об`єкти належи позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.
Власність сторін спору на цей об`єкт стає спільною частковою (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року в справі № 755/4429/22 (провадження N 61-17782св23).
Відповідно до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Тобто, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України № 6-1026цс15 від 23.09.2015, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим судам під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.03. 2025 року. 
Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вищевказаного майна, а саме : будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Золотниківської сільської ради № 88 від 19 березня 2025 року, ОСОБА_6 , який помер   ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , на день смерті проживав та був зареєстрований з дружиною ОСОБА_1 .
Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За таких обставин, суд вважає, що позов представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Чорняка М.П. до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Теребовлянської державної нотаріальної контори про визнання права власності про визнання права власності слід задовольнити, визнавши спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно набуте майно, а саме : будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Визнавши за позивачкою ОСОБА_1 право власності на будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 141, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 3, ч.ч. 1, 2 ст. 74, ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, ст.16, ч. 4 ст. 368, ст. 321, ст. 392, ч.1 ст. 1268, ч. 3 ст. 1268, ст. 1270 Цивільного кодексу України, суд,-

ухвалив:
Позов задовольнити.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно набуте майно, а саме : будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на будівлю – 19/100 частки контори об`єднань, нежитлової будівлі, загальною площею 195, 8 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 та будівлю (склад), нежитлову будівлю, загальною площею 520, 9 метрів квадратних, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядається вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В. МАЛЯРЧУК