Справа № 184/2350/25
Номер провадження 2/184/754/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Гукової Р.М.,
за участю секретаря судового засідання – Бринзи Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Покровського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. 24.11.2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Таким чином, між Банком та Відповідачем було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; назва продукту – «Cameleon»; мета кредиту – споживчі потреби; максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) – 200000,00 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) – 12000,00 грн.; процентна ставка – 0,01 % для торгових операцій, 37 % для операцій зняття готівки; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – VISA Platinum строком дії 5 років; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36398,37 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав відзив, відповідно до якого позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема відсутні докази фактичного отримання відповідачем кредитних коштів у заявленому розмірі, а також належний та обґрунтований розрахунок заборгованості. Заявлена до стягнення сума є завищеною та неспівмірною фактично отриманим коштам, містить значний розмір нарахованих процентів, що не відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того, останні платежі за кредитним договором здійснювалися у 2022 році, після чого зобов`язання відповідачем не виконувалися, а заборгованість не визнавалася, що свідчить про сплив позовної давності. Також, позивачем не доведено факт належного повідомлення відповідача про виникнення заборгованості та вимоги щодо її погашення. 
У свою чергу, представник позивача направив до суду відзив на позов, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на свою користь наявну заборгованість як таку, що доведена матеріалами справи. Крім того, вказує на те, що відповідач не заперечує сам факт укладення договору, користування коштами та їх неповернення, оскільки зазначає, що останні платежі він здійснював в 2022 році, проте, зазначає про відсутність саме належних доказів. Також зазначає що, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. При цьому вказує на те, що сторонами у п.2.1.4 договору погоджено встановлення позовної давності у 10 років за будь-якими спорами, що випливають з договору.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Як встановлено судом, 24.11.2021 року ОСОБА_1 через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Таким чином, 24.11.2021 року між Банком та Відповідачем було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту – кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; назва продукту – «Cameleon»; мета кредиту – споживчі потреби; максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) – 200000,00 грн.; сума доступного кредиту (кредитної лінії) – 12000,00 грн.; процентна ставка – 0,01 % для торгових операцій, 37 % для операцій зняття готівки; тип процентної ставки – фіксована; тип картки – VISA Platinum строком дії 5 років; порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. 
Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 651222189. 
Сторони також узгодили, що всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua. 
Позичальник погодився з тим, що Банк надає йому картку в неактивному стані і погоджується самостійно активувати картку. Активація Картки відбувається автоматично після: здійснення Клієнтом [позичальником] першої транзакції з обов`язковим введенням ПІН-коду в POS-терміналі або банкоматі Банку, або будь якого іншого банку України чи світу; або самостійно через Інтернет-сервіс «My Alfa bank»; або після успішного встановлення ПІН-коду за допомогою системи IVR. Клієнт [позичальником] розуміє та погоджується з тим, що не зможе здійснювати операції із застосуванням Картки, до моменту Активації Картки (п. 3.4.21. Договору). 
При цьому суд враховує, що відповідач у відзиві не заперечує сам факт укладення договору, а відтак суд констатує, що між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ст.1054 ЦК України.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 Цивільного кодексу України). 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України). 
Відновлювана кредитна лінія – це вид кредиту, який передбачає можливість клієнта отримувати кошти періодично в рамках встановленого ліміту, погашати всю суму заборгованості або тільки її частину та здійснювати повторне використання коштів протягом терміну дії кредитної лінії. 
Згідно зі ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. 
При цьому суд враховує, що належними доказами, які підтверджують отримання відповідачем коштів, наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15-ц від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15.01.2025 року у справі № 753/16762/15-ц
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). 
Згідно з п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, яке затверджено постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15 ц від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 15.01.2025 року у справі № 753/16762/15-ц. 
Також суд приймає до уваги письмові пояснення відповідача, які викладені у відзиві на позов та згідно яких останній не заперечує факт користування кредитними коштами та їх неповернення, а лише посилається на те, що останній платіж на погашення заборгованості ним було здійснено у 2022 році.
Таким чином, як підтверджується матеріалами справи, у тому числі випискою по рахунку, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 36398,37 грн., з яких: 20557,60 грн. – прострочене тіло кредиту, 15840,77 грн. – відсотки за користування кредитом.
Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Верховний Суд у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. 
За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт отримання відповідачем у тимчасове платне користування грошових коштів, їх вчасне, згідно умов договору, неповернення та наявність заявленої до стягнення суми заборгованості.
Позичальник був зобов`язаний забезпечити наявність коштів на рахунку, що ним здійснено не було, в результаті неналежного виконання позичальником умов договору, утворилась заборгованість, яка в добровільному порядку ним погашена не була. При цьому, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
На підставі викладеного, перевіривши правильність розрахунку заборгованості, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.
Щодо заперечень відповідача відносно відсутності належних та допустимих доказів фактичного отримання ним кредитних коштів, то суд вважає їх безпідставними, оскільки матеріалами справи, у тому числі випискою по рахунку, підтверджується як факт отримання ним кредитних коштів, так і часткове погашення поточної заборгованості. Натомість доказів протилежного, на підтвердження своїх заперечень, відповідачем не надано.
З приводу неналежного розрахунку суд вважає за необхідне зазначити, що такі посилання відповідача є неспроможними, оскільки у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості відповідача, який підтверджується первинними документами, наданими позивачем. Водночас слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом бухгалтерського обліку, у той час як саме виписка по рахунку підтверджує наявну заборгованість відповідача. Крім того, заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач свого контр розрахунку, з відповідними доказами, що його підтверджують, суду не надав.
Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на не співмірність та завищений розмір процентів, оскільки останні нараховані відповідно до умов укладеного сторонами та підписаного договору та ст..ст.1048,1054, 1056-1 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», заявлена до стягнення сума процентів не перевищує тіло кредиту, що у повній мірі відповідає чинному законодавству, яке регламентує спірні правовідносини.
Так слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу), яку позивач до стягнення з відповдідача не заявляв. 
Такої ж правової позиції дотримується суд апеляційної інстанції, яка викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду по справі №211/11963/25 від 14.04.2026 року.
Щодо строку позовної давності, то слід зазначити наступне.
Згідно ст..256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Як слідує із виписки по рахунку, останнє погашення відповідачем заборгованості здійснено 02.03.2022 року. Позовна заява сформована позивачем у підсистемі «Електронний суд» 29.10.2025 року.
Водночас, як встановлено судом, згідно п.2.1.4 договору, відповідач надав свою згоду на обробку персональних даних, згідно з вимогами Закону України, будь-яким чином та з метою, що вказана в договорі; розкриття інформації, яка становить банківську таємницю, будь-яким третім особам, відповідно до умов договору; встановлення позовної давності у 10 років за будь-якими спорами, що випливають з договору, включаючи, але не виключно спорами про відшкодування збитків, сплати неустойки тощо.
Відповідно до ст..259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Із наведеного слідує, що сторонами погоджено зміну строку позовної давності тривалістю на 10 років, а відтак позивачем не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 3457,27 грн.
Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати в сумі 3457,27 грн., які були понесені ним при звернення до суду.
На підтвердження наданих послуг позивач долучив до матеріалів справи: договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025р., довіреність, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю.
Суд приходить до переконання, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3457,27 грн. є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання даних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні Акціонерного Товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, вул.. Велика Васильківська, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) заборгованість в сумі 36398,37 грн., з яких: 20557,60 грн. – прострочене тіло кредиту, 15840,77 грн. – відсотки за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (03150, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 100; Код ЄДРПОУ 23494714) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3457,27 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 21.05.2026р.

Суддя Покровського  міського суду	  Р. М. Гукова