ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3641/26 Справа № 185/2012/16-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бабій С. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О. 
суддів – Пищиди М.М., Городничої В.С.  
при секретарі – Пікос А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2025 року по справі за заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2025 року від Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до суду надійшла заява видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, у якій заявник просить видати дублікат виконавчого листа, поновити строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та замінити сторону у виконавчому листі на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» до відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 09 січня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/2012/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року в сумі 23 868,67 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 20 628,43 дол. США; заборгованість за відсотками - 3 240,21 дол. США; про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у справі в сумі 7 792,09 грн. 
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року в сумі 23 868 (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят вісім) дол. США 67 цента, з яких: заборгованість за кредитом - 20 628 (двадцять тисяч шістсот двадцять вісім) дол. США 43 цента; заборгованість за відсотками - 3 240 (три тисячі двісті сорок ) дол. США 21 центів.
Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у справі в сумі 7 792,09 грн. (сім тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 09 копійок).
На виконання вказаного судового рішення 09 січня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 185/2012/16-ц. Виконавчий лист до примусового виконання звернутий не був.
Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року за № 5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «АльфаБанк» протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. 
03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис за № 10681120104002827; про припинення АТ «Укрсоцбанк» та Дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційні коди, а саме: АТ «Альфа-Банк» Код ЄДРПОУ: 23494714 місцезнаходження: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Велика Васильківська, 100.
30 листопада 2022 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстровано зміну назви Банку АТ «АЛЬФАБАНК» на АТ «СЕНС БАНК».
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2025 року заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження задоволено.
Замінено сторону стягувача у виконавчому листі, виданому 09 січня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/2012/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року у сумі 23 868 дол. США 67 цента, з яких: заборгованість за кредитом — 20 628 дол. США 43 цента; заборгованість за відсотками - 3 240 дол. США 21 центів; про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати по справі у сумі 7 792,09 грн., на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», код ЄДРПОУ – 23494714, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, рахунок IBAN НОМЕР_1 .
Видано АТ «Сенс Банк» дублікат виконавчого листа від 09 січня 2019 року, виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/2012/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року у сумі 23 868 дол. США 67 цента, з яких: заборгованість за кредитом - 20 628 дол. США 43 цента; заборгованість за відсотками - 3 240 дол. США 21 центів; про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати по справі у сумі 7 792,09 грн. 
Поновлено АТ «Сенс Банк» строк пред`ялення виконавчого листа, виданого 09 січня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/2012/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року у сумі 23 868 дол. США 67 цента, з яких: заборгованість за кредитом - 20 628 дол. США 43 цента; заборгованість за відсотками - 3 240 дол. США 21 центів; про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати по справі у сумі 7 792,09 грн. до примусового виконання.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. 
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ «СЕНС БАНК» у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження у справі № 185/2012/16-ц.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначив, що заявником не надано необхідних документів та доказів, що відбулася передача всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфабанк» та подальше 30 листопада 2022 року перейменування останнього в АТ «СЕНС БАНК». Також апелянт звертав увагу суду на недостатність доказів, поданих заявником на підтвердження правонаступництва саме щодо права стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року. Крім передавального акту від 15 жовтня 2019 року, який містить лише узагальнені показники активів та пасивів, заявник не надав суду інших доказів, які б підтверджували перехід прав саме на спірний борг (реєстр невиконаних (прострочених) кредитних договорів, реєстр боржників за виконавчими документами, тощо). Припинене зобов`язання виконанню не підлягає і не може бути передано правонаступнику. Щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання скаржник вважає безпідставними посилання заявника на переривання строку у зв`язку із введенням в Україні військового стану. Не можна вважати поважною причиною пропуску строку, оскільки трирічний строк пред`явлення виконавчого листа, виданого судом 09 січня 2019 року у справі №185/2012/16-ц до примусового виконання, сплинув 22 жовтня 2021 року – задовго до виникнення обставини, на яку посилається заявник. Тому відсутні правові підставі для задоволення вимог заяви АТ «СЕНС БАНК» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження у справі № 175/1724/13- ц.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 210/7/670 від 03 липня 2006 року станом на 17 серпня 2015 року у сумі 23 868 дол. США 67 цента, з яких: заборгованість за кредитом - 20 628 дол. США 43 цента; заборгованість за відсотками - 3 240 дол. США 21 центів.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати по справі у сумі 7 792,09 грн. 
На виконання вказаного судового рішення 09 січня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 185/2012/16-ц.
Виконавчий лист до примусового виконання не був звернутий.
Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року за № 5/2019, а також рішенням загальних зборів акціонерів АТ «АльфаБанк» протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року затверджено Передавальний акт.
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступником щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.
26 листопада 2019 року Національний банк України погодив Статут Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 Статуту Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15.10.2019), відповідно до якого до Акціонерному товариству «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке було створене згідно з Договором про створення Республіканського акціонерно-комерційного банку соціального розвитку від 14 вересня 1990 року в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства на базі установ Житлосоцбанку СРСР 31 жовтня 1990 року з найменуванням Республіканський акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», який у подальшому змінював назву: на Акціонернокомерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 20 червня 1991 року про виключення з найменування банку слова «Республіканський»); на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 09 березня 2010 року про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та про зміну найменування на Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства; на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 26 квітня 2018 року про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування товариства на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), яке стало правонаступником усіх прав і зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
03 грудня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис за № 10681120104002827 про припинення АТ «Укрсоцбанк» та Дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційні коди, а саме: АТ «Альфа-Банк» Код ЄДРПОУ: 23494714 місцезнаходження: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Велика Васильківська, 100.
30 листопада 2022 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань зареєстровано зміну назви Банку АТ «АЛЬФАБАНК» на АТ «СЕНС БАНК».
Задовольняючи заяву АТ «СЕНС БАНК» про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції застосовує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. 
Заміна стягувача правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог заяви, а тому відповідно про наявність правових підстав для її задоволення, а саме про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та заміну сторони у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадженну справі № 185/2012/16-ц.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині 1 статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Конституційний Суд України в Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини 1 статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом ч. ч. 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження`Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідними правами у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі, до відкриття виконавчого провадження.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема, у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22).
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
Таким чином, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України.
У наведених постановах Великої Палати Верховного Суду акцентовано увагу на встановленні дійсної процесуальної мети правонаступництва.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
У відповідності до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено дотепер.
У справі, яка переглядається, встановивлено, що виконавчий лист не було пред`явлено до примусового виконання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, при цьому виконавчий лист було втрачено, а тому в заявника наявні всі правові підстави для подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа. 
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 16 серпня 2023 року у справі № 2-5029/11 (провадження № 61-998св23) та від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 (провадження № К/990/383/23).
Доводи апелянта стосовно пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними обставинами справи та положеннями закону.
Доказів, що АТ «СЕНС БАНК» не набуло права вимоги до ОСОБА_1 апелянтом не надано, а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати, що заявник не набув дійсне право вимоги до боржника ОСОБА_1 .
Так, 15 жовтня 2019 року відбулася передача всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфабанк» та перейменування 30 листопада 2022 року останнього в АТ «СЕНС БАНК». 
Оскільки товариство набуло право вимоги до боржника, мало місце матеріальне правонаступництво, тому задоволення заяви про заміну стягувача правонаступником відповідає принципу обов`язковості судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.
Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 6 статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 433 ЦПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, видача дубліката виконавчого листа можлива лише у випадку, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або такий строк був поновлений судом.
У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Встановивши, що виконавчий лист є втраченим, на примусове виконання не пред`являвся, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання з урахуванням пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» пропущений з поважних причин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та такою, що постановлена на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для її скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 16 червня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 26 червня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.М. Пищида

В.С. Городнича