Справа №336/9309/25
Пр.2/336/554/2026 
01.06.26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Коваль О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/9309/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
без повідомлення (виклику) сторін (учасників справи),

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача директор юридичної особи М.Ткаченко в інтересах позивача 24.09.2025 за допомогою системи «Електронний суд» звернулась до суду з зазначеним позовом, за змістом якого просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 08.08.2021 №5030032 у сумі 23 510,69 гривень.
За змістом позовної заяви 08.08.2021 між позичальником (відповідачем) та ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) укладений договір №5030032, відповідно до п.1.1 якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2., 1.5.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6 100,00 гривень, проценти за користування кредитом: 1 610,40 гривень, які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на Картковий рахунок.
Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови щодо сплати за кредитом пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Так, договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Сторонами кредитного договору, як вказано у позовній заяві, узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Крім того, відповідно до п. 6.1. Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця.
Також сторонами Договору узгоджено, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. 
Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Підписанням договору відповідно до тверджень сторони позивача відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Також 13.01.2022 укладено договір № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5030032.
Згодом, а саме 10.03.2023 укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5030032. Таким чином, позивач вважає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5030032.
Загальний розмір заборгованості відповідачка, як видно з позовної заяви, за Договором №5030032 від 08.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви та відповідно до розрахунку заборгованості, становить 23 510, 69 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3 636,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 19 447,69 гривень, заборгованість за комісіями - 427,00 гривень.
Враховуючи наведене, неможливість позасудового врегулювання спору, із посиланням на норми ст.512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, представниця позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 29.09.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз?яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
В межах строку, визначеного судом, представник відповідачки адвокат Максимів В.М. в інтересах ОСОБА_1 06.10.2025 подав відзив на позовну заяву. Так, за змістом відзиву, стороною відповідача не визнається укладення договору №5030032 в електронній формі. Врозділі «реквізити сторін» у договорі та додатку №1 навпроти П.І.Б. відповідача відсутній одноразовий ідентифікатор S94972. Відмітка про його використання міститься лише на першій сторінці договору у верхній її частині, тобто, вказані документи не підписані відповідачем. Інші документи, що подані до позову, зокрема, паспорт споживчого кредиту, анкета-заява, правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» взагалі не містять даних про ознайомлення відповідача з ними та її підпису із застосуванням одноразового ідентифікатора. Крім того, позивачем не надано жодного достовірного доказу направлення будь-якого ідентифікатора відповідачеві (наприклад, довідки від мобільного оператора), а також доказіввикористання саме відповідачем цього ідентифікатора. Надана довідка про надсилання первісним кредитором одноразового ідентифікатора на фінансовий номер, що належить відповідачеві, достовірним доказом бути не може, оскільки, первісний кредитор не є мобільним оператором. Окремо у відзиві наголошено, що у доказах, поданих стороною позивача на користь існування відносин позики із відповідачкою у первісного кредитора, не міститься жодних відомостей про реквізити платіжних засобів відповідача, таких, як номер рахунку, назва банківської установи або номер платіжної карти. Додане до позовної заяви повідомлення про перерахування коштів не містить вказівки на те, кому належить така платіжна карта.
Щодо стягнення процентів, сторона відповідача наголошує, що первісним кредитором нараховано проценти за користування кредитом в сумі 11 812,09 гривень за період з 08.08.2021 по 02.01.2022, а після відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» вказаною юридичною особою нараховано проценти за користування кредитними коштами 7 635,60 гривень за період з 13.01.2022 по 23.02.2022, тобто, поза межами строку кредитування, натомість в даному випадку можуть бути застосованими виключно приписи ст.625 ЦК України як спеціальний вид відповідальності за порушення зобов?язання. 
Представник відповідача наголошує, що згідно з ч. 1, 2, п. 9 ч. 3, ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Так, наведені у п.п. 2.3.1.2 та 2.3.2 умови Кредитного договору щодо пролонгації без згоди позичальника є суперечливими, адже пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов?язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 07.09.2021, але не вказано іншої умови, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.2 або а. 2.3.2 цього договору. Більш того, сторонами передбачена відповідальність за прострочення Позичальником зобов?язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/ або інших платежів згідно з умовами цього Договору у виді пені починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією). 
Так, згідно з відзивом, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що кредитором та ТОВ «МІЛОАН» проценти нараховані поза межами строку Кредитного договору не в розмірі 3% річних, а в розмірі, встановленому п. 1.6 Кредитного договору (5,00 процентів від фактичного залишку за кредитом за кожен день), окремих вимог про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України у розмірі 3% річних позивачем у позові не заявлено. Враховуючи вищевикладене, проценти/відсотки в сумі 17 410, 69 гривень (19 447,69 гривень - 2 037,4 гривень) нараховані безпідставно та не підлягають задоволенню. Також у відзиві наголошено, що відповідачем протягом дії кредиту сплачено 5 511,00 гривень за пролонгацію користування кредитними коштами та в рахунок процентів за користування кредитними коштами. Тобто, суму процентів, що підлягали б стягненню, відповідачем сплачено більш ніж удвічі.
Щодо вимоги позивача про стягнення одноразової комісії за видачу кредиту, стороною відповідача наголошується, що така вимога не відповідає нормам чинного законодавства, відповідна умова договору є недійсною.
13.10.2025 представниця позивача Ткаченко М.М. скерувала відповідь на відзив. За даними відповіді на відзив переважно наведено доводи, висловлені у позовній заяві на користь підтвердження факту укладення вказаного вище договору кредиту № 5030032 від 08.08.2021, факту перерахування коштів ТОВ «Мілоан» на користь ОСОБА_1 на виконання умов правочину, а також правомірності його умов. 
Стороною позивача також зазначено, що відповідно до п.3.1-3.5. Правил для отримання позики, Позичальник має бути зареєстрований в ІТС Товариства, для чого він повинен пройти процедуру реєстрації на Сайті. При реєстрації на Сайті, Позичальник повинен вказати дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати позику. Зазначена картка повинна пройти прив`язку до особистості Позичальника і верифікацію. Результатом проходження всіх етапів реєстрації є створення Особистого кабінету Позичальника. Після першої реєстрації та під час кожного входу в Особистий кабінет Позичальником додатково вводиться код, яких надсилається Позичальнику у вигляді sms-повідомлення на номер телефону, зареєстрований позичальником у Особистому кабінеті. Пунктом 5.5. Правил передбачено, що договір позики украдається відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір позики в електронній формі та його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний таким чином Договір позики прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Прийняття Позичальником Оферти (Акцепт) та укладання (підписання ним Договору позики здійснюється шляхом надсилання електронного повідомлення про Акцепт Оферти (пункт 5.7. Правил). Згідно з пунктом 5.8. Правил Електронне повідомлення містить підтвердження відповідності (достовірності) та актуальності наданих Позичальником даних та інформації, підтвердження вивчення та повне і безумовне прийняття умов Оферти, істотних умов правочину, підтвердження згоди використовувати Одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису електронного договору.
Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, у відповіді на відзив вказано, що позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Натомість, відповідачка, маючи доступ до виписок з банківського рахунка, не надала жодних доказів на користь спростування факту отримання кредиту.
Представниця позивача також вважає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано, з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, сторонами узгоджено у п.2.3.1.1. право неодноразової пролонгації строку договору. Перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. При цьому, максимальний строк продовження 15 днів, на що чітко вказується у відповіді на відзив, а оновлений графік платежів розміщується у особистому кабінеті. Відповідно до умов договору позичальником чітко надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості, без виконання додаткових умов. Окремо представником зазначено, що відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Відповідно до п. 2.4.2 Договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 договору. Отже, з даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. 
Враховуючи доводи, висловлені стороною позивача в обґрунтування пропуску строку на подання відповіді на відзив, заявлення відповідного клопотання, незначний строк, що був пропущений, суд вважає за можливе поновити строк на її подання.
Ухвалою суду від 14.10.2025в порядку витребування доказів зобов`язано Акціонерне товаристов «Універсал Банк» (АТ «Універсал Банк»), надати до суду: ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_1 в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 6100,00грн., які 08.08.2021 року були на неї перераховані, за період із 08.08.2021 по 13.08.2021; інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка № НОМЕР_1 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки № НОМЕР_1 ; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період із 08.08.2021 по 13.08.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Ухвала суду виконана в повному обсязі.
За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано.
Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. 
Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.
Судом встановлено, що 08.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5030032, на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 , створено 08.08.2021. За даними довідки директора ТОВ «Мілоан» Вініченка О.В., ОСОБА_1 ідентифікована вказаним товариством, дата відправки ідентифікатора 08.08.2021.
Відповідно до п.1.1 договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Згідно з п.1.2-1.6 договору Сума (загальний розмір) кредиту становить 6100.00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 08.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.09.2021. Загальні витрати Позичальника кредитом, пов`язаних за що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, з отриманням, обслуговуванням та проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) 2037.40 грн. в грошовому виразі та 3,232.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна поверненням кредиту, складають включаючи процентна реальна річна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 8137.40 гривень. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку чи кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості, прострочення зобов`язань.
Згідно з п.1.5.1. комісія за надання кредиту: 427.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово.
Відповідно до п.1.5.2. Проценти за користування кредитом: 1610.40 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Згідно з п. 1.6, 1.7 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.
Сторонами узгоджено у п.2.1.договору, що кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.
Відповідно до п.2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату), вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.
Згідно з п. 2.2.2. нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.
Відповідно до п.2.2.3. проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.
Згідно з п.2.3.1. продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:
2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці, при цьому максимальний строк пролонгації 15 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно з п. 3.1.1., 3.1.2, 3.1.6 кредитодавець зобов`язаний на умовах, передбачених п. 2.1 цього Договору, в сумі, що передбачена п. 1.2. цього Договору, надати Позичальнику кредит в порядку, визначеному в цьому Договорі; прийняти від Позичальника або іншої особи належне виконання зобов`язань за цим Договором; відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим Договором Кредитодавець отримає від Позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим Договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 Цивільного кодексу України Позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором.
В свою чергу, як встановлено судом, відповідно до п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 договору, позичальника зобовєязаний надавати Товариству достовірну інформацію необхідну для укладення та виконання умов цього Договору, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору; разі порушення строків повернення кредиту на вимогу Товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору.
Також до справи долучено паспорт споживчого кредиту до договору, умови якого відповідають змісту вказаного вище правочину.
Згідно з графіком платежів за договором, строк повернення кредиту 07.09.2021, враховуючи 30-денний строк кредитування, сума кредиту 6 100,00 гривень, проценти - 1 610,40 гривень, комісія за надання кредиту - 427,00 гривень, тобто, загальна сума, що має бути повернена 8 137,40 гривень.
За даними АТ «Універсал Банк», отриманими на виконання ухвали суду від 14.10.2025, на ім?я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фінансовий номер судом у рішенні не зазначається, проте він ідентичний вказаному в позовній заяві (096..). Так, банком емітовано платіжну картку НОМЕР_4 , на яку 08.08.2021 зараховано кошти в сумі 6 100,00 гривень через платіжну систему, відповідно, інформація щодо відправника відсутня. До відповіді додано виписку, зокрема, із даними щодо вказаного вище зарахування.
Крім того, до справи долучена довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» за підписом директора ОСОБА_2 , за даними якої успішно проведений платіж на суму 6 100,00 гривень на картку отримувача «Monobank» 08.08.2021 ( НОМЕР_1 ).
Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за тілом кредиту станом на 10.03.2023 - 3 636,00 гривень, за відсотками на дату відступлення права вимоги 11 812,09 гривень, з комісії 427,00 гривень, нараховані відсотки - 7 635,00 гривень, всього 23 510,69 гривень, при цьому, за період з 13.01.2022 по 31.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано відсотки (19 днів) 3 454,20 гривень; з 01.02.2022 по 23.02.2022 (23 дні) 4 181,40 гривень.
Представником позивача також додано власний розрахунок загального розміру заборгованості по поверненню кредитних коштів ОСОБА_3 та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5030032 від 08.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, що дорівнює 23 510,69 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3 636,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 19 447,69 гривень, заборгованість за комісіями - 427,00 гривень, тобто, позивачем не здійснювались нарахування.
Судом досліджено й відомість щоденних нарахувань ТОВ «Мілоан» у зв?язку із укладеним договором із ОСОБА_1 . Так, згідно з п.1.5.2 договору (в межах строку кредитування) в період з 09.08.2021 по 06.09.2021 нараховано по 53,68 гривень, всього у сумі 1 610,40 гривень, а також у день надання кредиту нараховано комісію у сумі 426,00 гривень. Первісним кредитором всього нараховано проценти за користування кредитом в сумі 11 812,09 гривень за період з 08.08.2021 по 02.01.2022 року.
Разом з цим, наданим розрахунком не доведено, що з боку відповідача було дотримано всіх вимог щодо пролонгації договору, з урахуванням всіх положень договору, зокрема, п. 2.3. 
Суми, що були сплачені відповідно до даних розрахунка, та, відповідно до тверджень сторони позивача зумовили пролонгацію строку користування кредитом, мають бути обґрунтовані стороною позивача в належний спосіб. 
Не є зрозумілим, серед іншого, з яких підстав після сплати комісії за пролонгацію 27.10.2021 проценти нараховувались більше, ніж 15 днів, а саме в період з 28.10.2021 по 02.01.2022, тобто, поза межами строку кредитування, відповідних доводів стороною позивача не наведено.
Судом також встановлено, що згідно з договором факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2023, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» (п.2.1-2.3), за цим Договором Клієнт - Первісний Кредитор зобов?язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79 914 297,90 (сімдесят дев?ять мільйонів дев?ятсот чотирнадцять тисяч двісті дев?яносто сім гривень 90 копійок), а Фактор зобов?язується, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Відповідно до умов цього Договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. З дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов?язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов?язань, відповідно до законодавства та умов договорів фінансових послуг.
Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (п.2.5).
Крім того, згідно з п.6.1.2., 6.1.3 договору Реєстр Боржників в електронному вигляді (Додаток N? 1) передається Фактору за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток N? 2) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Реєстр Боржників (Додаток N? 3) передається Фактору за Актом приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток N? 4) для підписання не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7. Сторони погодили, що Акт приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток N4) підписується уповноваженими представниками Сторін (набуває статусу підписаного) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного Фінансування на користь Клієнта відповідно до Розділу 7.
Відповідно до 6.1.4. право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток N?4), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Праватвимоги.
Згідно з п.6.2. з моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.6.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов?язань перед Клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору.
Сплата фінансування згідно з п.7.1 договору підтверджена копією платіжного доручення від 14.01.2022, долученого до позовної заяви. 
Судом також досліджено акт приймання-передавання реєстру боржників до договору від 13.01.2022 у кількості 3 580 боржників, засвідчений сторонами правочину, зокрема, в електронному вигляді.
За даними засвідченого витягу з реєстру боржників сума заборгованості ОСОБА_1 тотожна вище наведеному розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал», загальна сума 15 875,09 гривень (без врахування процентів, нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал» після відступлення права вимоги).
За даними договору про відступлення (кіпівлю-продаж) права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «Вердикт Капітал», а саме п.2.1. за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках N1 та N3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників або які зобов?язані виконати обов?язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Порядок передачі відступлених прав врегульований розділом 5 договору, ціна договору та порядок розрахунків - розділом 7. 
Судом також досліджено акт прийому-передачі реєстру боржників до договору від 10.03.2023 у кількості 29 141 боржник, зокрема, в електронному вигляді, засвідчений сторонами правочину, акт прийому-передачі документації боржників від 10.02.2023 (у засвідчених копіях). 
Також, між сторонами договору укладено акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023, за даними якого сторони мають один перед одним непогашені грошові зобов?язання, підтверджують реальність та обсяги взаємних заборгованостей, зазначених у п.1 та п.2 цього Акта. Керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України, Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п.1 та п.2 цього Акта, і таким чином з моменту підписання цього акта вважатимуть: зобов?язання Сторони 1 («ТОВ Коллект Центр») перед Стороною 2 (п.1) припиняються в повному обсязі в сумі 1 138 105,89 гривень; зобов?язання Сторони 2 перед Стороною 1 (п.2) припиняються частково в сумі 1 138 105,89 гривень. Залишок заборгованості Сторони 2 (ТОВ «Вердикт Капітал») перед Стороною 1 за Договором N11-01/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.01.2023 р. становить 15 000,00 гривень. 
Згідно з п.7.2. ціна договору може бути сплачена, зокрема, у спосіб зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до п.5.6.2 договору (тобто, згідно зі ст. 601 ЦК України).
За даними реєстру боржників сума заборгованості тотожна вище наведеному розрахунку ТОВ «Коллект центр».
Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За нормою ч.2 ст.1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч.1 ст.1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Крім того, згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, прострочених тіла кредиту та відсотків, нарахованих на вказане тіло, в строк кредитування та поза ним, а також комісії за надання коштів у кредит.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Із врахуванням норми ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, в разі порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості.
Суд також зауважує, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, судом встановлено, що 08.08.2021 між первісним кредитодавцем та відповідачем укладено саме електронний договір про надання споживчого кредиту. Вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, тобто, відповідно до ч.6,8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 
За результатами розгляду справи суд також дійшов висновку про те, що відповідач дійсно ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Так, договір про надання споживчого кредиту № 5030032 від 08.08.2021, додаток до нього та паспорт споживчого кредиту підписані споживачем за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно, умови, визначені в даних документах (складових договору) погоджені сторонами. 
З боку ТОВ «Мілоан» зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконані в повному обсязі, як це знайшло підтвердження під час розгляду справи. Відповідачка частково здійснювала сплату необхідних платежів відповідно до умов договору, проте із порушенням строків. Сторона відповідача не надала доказів на спростування факту перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів. Також відповідачка не надала доказів, що номер рахунку, який відкрито в банку та зазначений представником позивача, не належить ОСОБА_1 та на нього не було здійснено перерахування кредитних коштів.
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит від 08.08.2021 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 6 100,00 гривень були перераховані на банківський катків рахунок відповідачки.
Слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті.
Відповідно до частини 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.
Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону).
Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, із наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що основна сума боргу за кредитним договором №5030032 від 08.08.2021 становить 3 636,00 гривень.
Щодо розміру заборгованості за відсотками, суд виходить з такого. В межах строку кредитування саме до 07.09.2021 (включно) відповідачка мала, зокрема, повертати ТОВ «Мілоан» кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами.
На виконання ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує висновки, здійснені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, пр. 14-10цс18, відповідно до якої: поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання або зазначили інший строк.
Відтак, у межах строку кредитування до 07.09.2021 відповідачка мала зобов?язання, зокрема, повертати тіло кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, адже сторони первісного правочину погодили порядок і строки повернення кредиту, інші істотні умови.
Разом з цим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.
Відтак, зі спливом строку кредитування (07.09.2021), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором припинилося. 
Суд дійшов висновку про те, що з відповідачки на користь кредитодавця підлягала стягненню заборгованість за кредитним договором за період з 08.08.2021 (дата укладення кредитного договору) по 06.09.2021, відтак, сума відсотків, із розрахунку 0,88% на день, становить 1 610,40 гривень, що узгоджено із умовами договору.
Дійсно, щодо кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі N 910/4518/16 висловила таку правову позицію: "надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.".
У пункті 2.3 договору визначено порядок пролонгації строку кредитування.
Відповідно до п. 2.3.1.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Поряд з чим, відповідно до п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Позивач стверджує, що оскільки до 07.09.2021 ОСОБА_1 не повернула кредит і продовжила користуватися кредитними коштами, тобто, строк кредитування був продовжений (пролонгований). Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, і первісним кредитором, і ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступником ТОВ «Мілоан» також нараховано проценти, поза межами строку кредитування. Вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат позивачем не заявлено.
Представник відповідача наголошує, що згідно з ч. 1, 2, п. 9 ч. 3, ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Так, погоджуючись із твердженнями сторони відповідача, суд наголошує, що наведені у п.п. 2.3.1.2 та 2.3.2 умови Кредитного договору щодо пролонгації без згоди позичальника є суперечливими, адже пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов?язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 07.09.2021, але не вказано іншої умови, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.1 або 2.3.1.2 цього договору. 
Більш того, сторонами передбачено відповідальність за прострочення позичальником зобов?язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/ або інших платежів згідно з умовами цього Договору у виді пені (п.3.3.3 договору), починаючи з дня, наступного за останнім днем строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією).
Так, наданим розрахунком не доведено, що з боку відповідача було дотримано всіх вимог щодо пролонгації договору, з урахуванням всіх положень договору, зокрема, п. 2.3. Жодних доводів стороною позивача на користь обґрунтованості розрахунку та його відповідності умовам договору, крім наголошення на нескладності математичного розрахунку, у позовній заяві не висловлено, як і у відповіді на відзив. 
Суд зауважує, що сплати, які здійснені відповідно до даних розрахунка позичальницею, та, відповідно до тверджень сторони позивача зумовили неодноразову пролонгацію строку користування кредитом, мають бути обґрунтовані стороною позивача в належний спосіб із посиланням на умови договору, зокрема, п.2.3.1.1., яким передбачено різний строк пролонгації. Проте, стороною позивача не обґрунтовано, з яких підстав після сплати комісії за пролонгацію 27.10.2021 проценти нараховувались більше, ніж 15 днів, а саме в період з 28.10.2021 по 02.01.2022, тобто, поза межами строку кредитування, - відповідних доводів стороною позивача не наведено. Є протиправним й нарахуванням процентів після відступлення права вимоги, що випливає з наведених вище нормативних приписів та усталеної судової практики. При цьому, суд не вбачає підстав для перерахування сум, сплачених первісному кредитору позичальницею, позаяк вони внесені добровільно, до відступлення права вимоги позивачу, враховані у реєстрах боржників щодо розміру заборгованості.
Щодо стягнення комісії суд наголошує, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст ст. 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення ч. ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України "Про захист прав споживачів", визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі N 727/5461/23.
Оскільки нарахування комісії у сумі 427,00 гривень не суперечить вимогам закону та передбачено умовами договору, у матеріалах справи відсутні докази сплати позичальником комісії за договором, відповідна позовна вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому, стосовно відступлення права вимоги, суд виходить з таких нормативних положень.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Главою 73 розділу І книги 5 ЦК України врегульовує положення, що стосуються договору факторингу.
Так, згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові у справі відсутнє (щодо обох договорів), хоча на виконання умов договорів факторингу могло бути витребувано клієнтом. Разом з цим, виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Такі відомості стороною відповідача не надані. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц (провадження № 61-10349св18).
Враховуючи висновки суду, за результатами розгляду справи, ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор відповідача дійсно набуло право вимоги саме на суму заборгованості, на яку мав право первісний кредитор (ТОВ «Мілоан») станом на дату відступлення прав вимоги, тобто, на суму заборгованості за кредитним договором №5030032 від 08.08.2021, яка складається з тіла кредиту у сумі 3 636,00 гривень, процентів у сумі 1 610,40 гривень, комісії за надання кредиту - 427,00 гривень, тобто, загальна сума, що має бути повернена 5 673,40 гривень. Нарахування інших складових заборгованості, на переконання суду, не відповідає чинному законодавству, відповідно, у задоволенні позову в іншій частині суд відмовляє.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються частково, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у сумі 584,55 гривень, пропорційно до розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
Так, до позовної заяви додано договір №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «Факторинг партнерс» та АО «Лігал Ассістанс». Стороною позивача також долучено прайс-лист з видами послуг та ціною роботи, заявку про надання юридичної допомоги №747 від 01.08.2025 від ТОВ «Коллект центр» АО «Лігал ассістанс» щодо представництва інтересів у даній справі. Згідно з витягом з акту про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, за надання усної консультації з вивченням документів вартість послуг становить 4 000,00 гривень (за 2 години), за складання позовної заяви - 9 000,00 гривень (за 3 години).
Проте, власне договору, укладеного між позивачем та адвокатським об?єднанням щодо надання правової допомоги ТОВ «Коллект Центр» матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно, суд дійшов висновку, що вказаними доказами не підтверджується надання зазначеним адвокатським об?єднанням професійної правничої допомоги позивачу за відсутності відповідного правочину в матеріалах справи, тому суд не може здійснити висновків щодо умов договору, строку його чинності, вартості послуг тощо. Враховуючи наведене, витрати на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем.
При цьому, у відзиві стороною відповідача зазначено, що докази понесення судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, тобто, на даний час підстав для розподілу витрат, понесених стороною відповідача, немає.
Керуючись ст. 2, 4, 5, 12-13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 223, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №5030032 від 08.08.2021 у сумі 5 673,40 гривень (п?ять тисяч шістсот сімдесят три гривні 40 копійок).
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у сумі 584,55 гривень (п?ятсот вісімдесят чотири гривні 55 копійок).
Витрати на професійну правничу допомогу, понесені стороною позивача, залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Реквізити сторін: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код ЄДРПОУ 44276926, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду складено та підписано 01.06.2026.

Суддя Л. А. Вайнраух