Справа № 686/6271/25
Провадження № 2/686/821/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд в складі: 
головуючого – судді Стефанишина С.Л.,
при секретарі судового засідання Демяновій О.В.
за участю: представника позивача – ОСОБА_1 , відповідача та представника ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, –
ВСТАНОВИВ:

 
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

05.03.2025 року позивач звернулася до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що 21 березня 2004 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Подружжя проживало за адресою АДРЕСА_1 ). В 2008 році з росії приїхав син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . Після переїзду в Україну останній проживав разом з батьком та мачухою у АДРЕСА_2 . Всі троє проживали однією сім`єю. ОСОБА_7 був безробітнім та перебував на утриманні батька ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_9 . Батьки підримували сина матеріально, ОСОБА_9 готувала їсти для чоловіка та його сина, створювала усі умови для комфортного проживання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. За життя останній залишив заповіт, який було засвідчено секретарем Давидковецької сільської ради Хмельницького району від 23 червня 2011 року, яким на випадок смерті зробив розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповісти: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних частинах.
Позивач на підставі заповіту ОСОБА_5 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку земельних ділянок.
Право власності на будинок за адресою АДРЕСА_2 не зареєструвала, при цьому спадщину після чоловіка прийняла, оскільки на момент смерті чоловіка проживала з ним.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . Осчтанній спадщину після смерті батька прийняв, але за собою права власності не зареєстрував на спадкове майно. 
Позивач звернулась до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_6 проте, Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №574/2014 після смерті останнього, який був пасинком позивачки. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин та , що ОСОБА_6 був громадянином росії, неможливо встановити коло спадкоємців оскільки у справі відсутня довідка про реєстрацію померлого на момент смерті.
Вважає, що існує спір щодо частки померлого ОСОБА_6 . Так, позивач претендує на частку померлого як його мачуха, а відповідач як двоюрідний брат померлого.
Крім цього, у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа №686/24951/24 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає та вважає, що саме вона має право на оформлення права власності на спадкового майна що є предметом спору у справі №686/24951/24 , а тому звертається до суду з цим позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 . Визнання права власності на спадкове майно є похідною вимогою, яка у випадку встановлення факту проживання однією сім`єю та віднесення ОСОБА_3 до четвертої черги спадкування надає право позивачу на визнання за нею права власності на майна, що належала ОСОБА_6 .
Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею в порядку спадкування після смерті спадкодавця, право власності на ?? частку земельної ділянки, загальною площею 0,9394 га, кадастровий номер 6825082400:02:001:0266, цільове призначення 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., Давидковецька сільська рада; частку земельної ділянки, загальною площею 1,7962 га, кадастровий номер 6825082400:02:001:0394, цільове призначення 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., Давидковецька сільська рада; частку у житловому будинку садибного типу №11-А, який розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 98,9 кв.м.
В судове засідання позивач та представник з`явилася, підтримали позовні вимоги, надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.
Відповідач та представник в судове засідання з`явився, заперечили протии позовних вимог посилаючись на обставини викладені у відзиві.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.03.2025 року відкрито провадження, справу призначено у підготовче засідання у загальному проваджені на 07.04.2025 року.
27.03.2025 року до суду надійшов відзив на позов у якому заперечуються позовні вимоги. 
Ухвалою суду 25.07.2025 року закінчено підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 20.08.2025 року.
23.04.2026 року ухвалено рішення по справі. 

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Встановлено, що 21 березня 2004 року укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Подружжя проживало за адресою АДРЕСА_1 ). З 2008 року з ними проживав син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що вбачається з даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 04 липня 2011 року. Даними спадкової справи №689-ІІ від 10.11.2011 року підтверджується, що за життя останній залишив заповіт, який було засвідчено секретарем Давидковецької сільської ради Хмельницького району від 23 червня 2011 року, яким на випадок смерті зробив розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповісти: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних частинах.
Позивач на підставі заповіту ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 прийняли спадщину за заповітом по частці кожен, земельної ділянки, загальною площею 0,9394 га, кадастровий номер 6825082400:02:001:0266, цільове призначення 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., Давидковецька сільська рада; по частці земельної ділянки, загальною площею 1,7962 га, кадастровий номер 6825082400:02:001:0394, цільове призначення 01.01 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н., Давидковецька сільська рада; та по 1/3 частці кожен, на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 28.11.2014 року виконавчим комітетом Давидковецької сільської ради Хмельницького району. Даними спадкової справи №574/2014 від 09.12.2014 року після смерті останнього підтверджується, що спадкоємцями які прийняли спадщину після смерті останнього на його 1/3 частку є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Дослідженням матеріалів спадкової справи встановлено, що гр.. російської федерації ОСОБА_6 проживав на території України без реєстрації.
Також, нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори не отримано відповіді на запит із російської федерації стосовно того, чи відкривалась спадкова справа після померлого ОСОБА_6 . У справі відсутня довідка про реєстрацію померлого на момент смерті, що унеможливлює встановлення кола його спадкоємців.
Нотаріальна контора зазначила, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України було прийнято низку нормативних актів, які унеможливлюють вчинення будь-яких нотаріальних дій по відчуженню нерухомого майна, належного громадянам держави-агресора, зокрема Закон України «Про правовий режим воєнного стану», Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та постанова КМУ від 03 березня 2022 року № 187 Про забезпечення захисту національних інтересів з майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації.
Вказаними нормативно-правовими актами прямо встановлено мораторій (заборону) на відчуження, передачу в заставу, будь-якій іншій дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, прав вимоги до боржника у спорах про банкрутство (неплатоспроможність) транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання російської федерації або особами, пов`язаними з державою-агресором.
Спадкодавець спадщину після смерті батька прийняв, але за собою права власності, не зареєстрував на спадкове майно. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин ОСОБА_3 з померлим ОСОБА_10 (мачуха і пасинок), крім того, спадкодавець був громадянином росії тому неможливо встановити коло спадкоємців оскільки у справі відсутня довідка про реєстрацію померлого на момент смерті.
Враховуючи вищевикладене, Хмельницька районна державна нотаріальна контора рекомендувала ОСОБА_4 звернутися до суду, для визнання за ним права власності на вказані вище об`єкти нерухомого майна. 
Оскільки, останній вже прийняв 1/3 частку майна після смерті дядька ОСОБА_5 , то для оформлення іншої 1/3 частки після смерті брата ОСОБА_6 він звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільна справа №686/24951/24, яка на даний час зупинена до вирішення зазначеної справи.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав.

Позивач та представник не надали належних і допустимих доказів спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_6 з 2008 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , під яким слід розуміти: постійне фактичне мешкання за однією адресою; збереження ними у такому житлі переважної більшості їхніх речей, зокрема щоденного побутового вжитку; сприйняття ними цього місця проживання як основного, незалежно від того, що будь-хто із них через особливості роботи/служби (несення військової служби, вахтовий метод роботи) має тривалий час бути відсутнім у цьому місці проживання; наявність спільного побуту, що передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільну участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного, надання взаємної допомоги.
Лише показання свідків та позивача про спільне проживання однією сім`єю впродовж 6-річного періоду , жоден із яких так і не надав свідчень про наявність у сторін спільних побуту, господарства, бюджету, не підтверджують факт спільного проживання .
Позивач не була зареєстрована за однією адресою із померлим, що підтверджується довідкою від 16 квітня 2019 року № 56 (За адресою АДРЕСА_4 , зареєстрованих осіб, не було
Інші доводи позивача та представника, не спростовують тверджень відповідача щодо не проживання ОСОБА_6 , однією сім`єю з позивачем і зводяться виключно до невірного тлумачення норм матеріального права позивачем та представником.
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 542/1648/19 (Лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини).
Зважаючи на вище викладене, беручи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази допомоги чи утримання позивачем померлого ОСОБА_6 і навпаки, а тому суд вважає позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 є необґрунтованими та не знайшли підтвердження у судовому засіданні, отже у їх задоволені, слід відмовити.
А так, як позовні вимоги про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання за нею в порядку спадкування після смерті спадкодавця, право власності на ?? частку майна є похідними від вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю тому у їх задоволенні також, слід відмовити за необгрунтованістю.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.
Частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10.04.2019 року у справі №320/948/18, від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21.
Підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залежно від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, є неефективним, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю, як і низка інших юридичних фактів, належать до предмета доказування і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення, якщо відповідні факти пов`язані з будь-якими іншими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), якими учасники справи обґрунтовують вимоги та заперечення, у мотивувальній частині судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16-ц (пункт 32)).
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

6. Судові витрати

Судові витрати у справі не підлягають до стягнення з відповідача так, як в задоволенні позову, відмовлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. ст. 263 – 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд - 
ухвалив:
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 29.04.2026 року.

Суддя     С. Стефанишин