Справа № 462/1632/25 
Провадження 2-а/465/82/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
09.06.2026 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,
за участю секретаря судового засідання Титикайла І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Укаїни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-
встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії ЕНА №4142843 від 24.02.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 24.02.2025 він не порушував Правил дорожнього руху України та не здійснював перетину суцільної лінії дорожньої розмітки 1.2. Позивач вказує, що у місці його руху відсутня дорожня розмітка 1.2, яка відповідно до розділу 34 ПДР України позначає край проїзної частини, межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів або велосипедної смуги. На думку позивача, фактичною підставою для його зупинки була перевірка документів після спілкування працівників поліції з представниками територіального центру комплектування, а не виявлення порушення ПДР. Також зазначає, що під час розгляду справи працівники поліції не надали йому доказів вчинення правопорушення та не врахували його пояснення.
Крім того, позивач покликається на положення статей 62 Конституції України, 245, 251, 268, 280 КУпАП, статті 77 КАС України та практику Верховного Суду щодо необхідності доведення вини особи належними та допустимими доказами.
Представник відповідача подав відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні. У відзиві зазначено, що 24.02.2025 у м. Львові по вул. Шевченка, 116 позивач, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA A7, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.2, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Представник відповідача зазначив, що інспектор особисто спостерігав факт порушення та був зобов`язаний відреагувати на нього шляхом винесення постанови. Також представник відповідача вказує, що відеозапис події не зберігся у зв`язку із закінченням передбаченого нормативними актами строку його зберігання.
Судом встановлено, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд має право розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у ній доказами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.
Зі змісту статті 251 КУпАП вбачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Також за змістом статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), який розглядає справу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна конкретна особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №4142843 від 24.02.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.2.
Разом з тим відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.
Відповідач у відзиві прямо вказує, що відеозапис події не зберігся у зв`язку із закінченням строків його зберігання.
Інших доказів, зокрема фотоматеріалів, пояснень свідків, схеми місця події, письмового рапорту працівника поліції або інших документів, які б підтверджували факт перетину позивачем дорожньої розмітки 1.2, відповідачем суду не подано.
Фактично єдиним документом, який містить відомості про порушення позивачем Правил дорожнього руху, є сама оскаржувана постанова.
Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а та від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, відповідно до яких процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що факт правопорушення підтверджується особистим спостереженням інспектора поліції.
Сам по собі факт винесення постанови та посилання у відзиві на особисте спостереження інспектора не звільняє відповідача від обов`язку довести правомірність прийнятого рішення належними доказами.
Посилання відповідача на втрату відеозапису внаслідок спливу строку його зберігання також не можуть бути підставою для покладення негативних наслідків відсутності доказів на позивача.
Суд враховує, що позивач із моменту винесення постанови послідовно заперечує факт порушення та вказує на відсутність у місці події дорожньої розмітки, яку він нібито перетнув.
За змістом статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність події адміністративного правопорушення та протиправність оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З вищенаведеної норми права вбачається вичерпний перелік повноважень суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому вказана процесуальна норма права є спеціальною по відношенню до ст. 245 КАС України.
Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова – скасуванню.
Керуючись статтями 2, 5, 72-77, 241-246, 286 КАС України, статтями 7, 247, 251, 280 КУпАП, суд,-
у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №4142843 від 24 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646, м. Львів, вул. Перфецького, 19.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ вул. Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646.
Повне рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.