Справа № 464/838/26
пр.№ 1-кп/464/370/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань – ОСОБА_2 ,
з участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №12026141410000005 про обвинувачення 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Золочівського району, с.Шпиколоси, українця, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 достовірно знаючи про введення та дію на території України правового режиму воєнного стану, 17 грудня 2025 року близько 22 год., перебуваючи на прилеглій території біля будинку №19 по вул. Коломийська у м. Львові, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , помітив, що із кишені куртки ОСОБА_8 на землю випав мобільний телефон, що залишилося непоміченим для потерпілого. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь. Так, ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , підійшов до місця, де знаходився мобільний телефон, та, упевнившись у тому, що його дії носять таємний характер і за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підняв із землі та поклав у кишеню куртки, тим самим таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» серії «iPhone 14 Pro» 128 GB, Imei: НОМЕР_1 , в корпусі кольору Space Black, вартістю 13173 грн. 33 коп., з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 13173 грн. 33 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, щиро розкаявся. Просив суд суворо не карати. 
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин.
Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який згідно ст.89 КК України судимості немає, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкритю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді заступника начальника Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_9 від 28 квітня 2026 року, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання в межах санкцій статті, за якою ОСОБА_6 обвинувачується. Однак, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені злочину, щиро розкаявся, добровільно надав працівникам поліції викрадене майно, суд приходить до висновку, що останнього доцільно на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін – у вигляді особистого зобов`язання. 
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Відтак, з ОСОБА_6 на користь держави необхідно стягнути витрати на залучення експертів в сумі 2674 грн. 20 коп.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання та встановити іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5  в користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2674 грн. 20 коп.
Речові докази, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, а саме, мобільний телефон марки «Iphone», який зберігається у камері схову речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області- повернути потерпілому.
Арешт, накладений на речовий доказ ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12 лютого 2026 року – скасувати.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_11