Справа № 307/5211/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

27.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою адвоката Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Тячівськогорайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 605,60 грн. 
Відповідно до постанови суду, - ОСОБА_1 29 листопада 2024 року о 01 год. 30 хв. по вул. Центральній у с-щі. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Nissan x-trail», номерний знак НОМЕР_1 , порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, за наявності ознак алкогольного сп`яніння – запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, на вимогу працівника поліції відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Ціпле І.Ю., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що поліцейським не були пред`явлені докази правопорушення, не було роз`яснено прав, визначених КУпАП та навіть невірно записані ініціали громадянина Мігалка у проколі про адміністративне правопорушення, відтак, він був позбавлений права на захист. Звертає увагу на те, що 29.11.2024 під час відпочинку ОСОБА_1 у своєму ТЗ на місці зупинки (парковці автомобілів на АЗС WOG в смт. Солотвино, Тячівського району) до нього безпричинно підійшов працівник поліції та почав вимагати документи на автомобіль. Після того, як ОСОБА_1 надав відповідні документи, наполегливо умовляв поліцейського про бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (даний факт на відеозаписі не зафіксований – відеозапис являється неповним), то поліцейський раптово зник у невідомому напрямку з території АЗС WOG, після чого ОСОБА_1 став шукати поліцейських, однак їх не було на трасі Н 09. Зазначає, що про дану ситуації підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стверджує , що ОСОБА_4 не відсторони від керування ТЗ, оскільки він не вживав алкогольні напої і на відеозаписі він чітко відповідає, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Акцентує увагу Закарпатського апеляційного суду на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить діалог поліцейського з гр. ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, відеозапис не є безперервним, а поліцейським всупереч п. 5 розділуІІ та підпункту 2 пункту 1 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, свідомо виключається відеореєстратор у певний проміжок часу та більше не включається. Відтак, вважає, що в такому випадку відсутні підстави визнати відеозапис доказом, який доводить вину особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що захисником було подано обґрунтоване клопотання про призначення криміналістичної експертизи з технічного дослідження відеозапису, так як на ньому не відображена вся інформація, яка стосується ОСОБА_1 за 29.11.2024 року, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні зазначеного клопотання. Вважає, що ОСОБА_1 не має нести відповідальність за правопорушення якого не вчиняв.

До початку розгляду даної апеляційної скарги від адвоката Ціпле І.Ю. надійшло клопотання/заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судового процесі, крім того просить суд закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки з часу скоєння адміністративного правопорушення, що ставиться за провинну ОСОБА_1 (29 листопада 2024 року), минуло більше одного року.
Апеляційним судом відхилене заявлене клопотання адвокатом Ціпле І.Ю., оскільки судовий розгляд справи за його клопотаннями уже неодноразово відкладався. Крім того, враховуючи тривалий час перебування справи в провадженні суду апеляційної інстанції (з 02.10.2025), з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість перегляду постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП, за відсутності учасників судового провадження.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ціпле І.Ю., неявка яких із урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє беручи до уваги такі обставини.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 659613 від 29 листопада 2024 рокувбачається, що цього ж дня о 01 год. 30 хв. по вул. Центральній у с-щі. Солотвино, Тячівського району, Закарпатської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Nissan x-trail», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці. Відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимогу п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису про ознайомлення з протоколом та від надання пояснення ОСОБА_1 відмовився.
Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що поліцейським не були пред`явлені докази правопорушення, не було роз`яснено прав, визначених КУпАП та навіть невірно записані ініціали громадянина ОСОБА_5 у проколі про адміністративне правопорушення, відтак, він був позбавлений права на захист, не приймаються до уваги апеляційного суду, з огляду на те, що невірно записані ініціали громадянина ОСОБА_5  є нічим іншим як опискою.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що анкетні дані ОСОБА_1 були встановлені в суді першої інстанції, окрім того зазначена описка не впливає на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції під час складання протоколу не роз"яснено ОСОБА_1 його прав,відтак, він був позбавлений права на захист, апеляційний суд вважає необґрунтованими, так як відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду, а також суть інкримінованого правопорушення та зазначено про оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відеозапис свідчить про те, що він мав можливість скористатися своїми правами: надати пояснення та ознайомитися з матеріалами справи, проте своєю поведінкою самоусунувся від цього.
Підстав вважати, що в процесі встановлення обставин справи зі сторони органів поліції на особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, чинився тиск, необ`єктивне ставлення до правопорушника з боку працівників поліції, в апеляційного суду немає. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Ціпле І.Ю.не надали.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; рапортом поліцейського СРПП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції О. Поп`юка, в якому викладені обставини події, які мали місце 08.09.2025;копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 596703 від 29.11.2025 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 29 листопада 2025 року о 01 год. 30 хв. по вул. Центральна у с-щі. Солотвино, Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом – автомобілем марки «Nissan x-trail», номерний знак НОМЕР_1 , порушив п.п. 2.3 «в», 2.1. «ґ» та 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126 та ч.5 ст. 121 КУпАП за що на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 3400 грн., яка набула законної сили; дослідженим відеозаписом з якого слідує, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом, автомобіль не був припаркований, а здійснював рух, його було зупинено за порушення ПДР, ОСОБА_1 не визнав, що вживав алкогольні напої, на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», а також проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження такого - відмовився. Крім того, особа, яка перебувала на пасажирському сидінні ствердила, що вони не вживали алкоголь, натомість вказав, що вживали наркотичні речовини, та іншими матеріалами справи.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, а тому є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що наявний відеозапис не є безперервним, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким у встановленому законом порядку не спростовано зафіксовані на відеозаписові події та не визнано їх такими, що містять ознаки монтажу.
На зазначеному відеозаписові об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи у взаємозв`язку з іншими зібраними доказами. та сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної в протоколі події та не містить ознак фальсифікації, а тому всупереч доводам апеляційної скарги визнається належним та допустимим доказом в справі.
Щодо посилання захисника Ціпле І.Ю. на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, то апеляційний суд зазначає, що норми КУпАП не передбачають обов`язкового відстороння особи від керування транспортним засобом, та повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що той факт, що водія не було відсторонено, не звільняє його від відповідальності за саме правопорушення, передбачене цією статтею.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Інші доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з порушеннями ст. 256 КУпАП, нічим не підтверджуються. Всі матеріали справи зібрані працівниками поліції, які діяли в межах своїх повноважень, а протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Більш того, такі доводи не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення, оскільки не є такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Що стосується клопотання захисника Ціпле І.Ю. про закриття провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення. Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 29 листопада 2024 року, а адміністративне стягнення накладене постановою Тячівського районного суду Закарпатської області - 12 вересня 2025 року, тобто в межах строку притягнення до відповідальності. Підстав для закриття провадження по справі на підставі ч. 6 ст. 38 КУпАП апеляційний суд не вбачає.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ціпле І.Ю. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага