Справа № 467/404/26
3/467/131/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., з участю секретаря судового засідання – Рожкової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи невідоме,
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Протоколом ЕПР1 №593958 від 17 лютого 2026 року поліція висунула ОСОБА_1 звинувачення у тому, що 17 лютого 2026 року о 14 год. 15 хв. на 106 км траси Н-24 «Благовіщенське – Миколаїв» він повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Лада Самара», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Херсонським міським судом Херсонської області у справі №766/10750/25 від 16 вересня 2025 року на один рік, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України і тим самим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судове засідання викликався як шляхом направлення судової повістки за вказаною у протоколі адресою, так і у телефонному режимі. 
Проте, на слухання справи не прибув, причин неявки не повідомив, заяв і клопотань, які б свідчили про його намір брати участь у справі, не направляв. 
З цим, суд з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, за яких присутність особи при розгляді такого роду справи не є обов`язковою, вважав за можливе прийняти рішення по суті справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Тож, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ураховуючи положення ст.ст. 245, 251, 280 цього ж Кодексу, аналізував наступні питання.
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
При цьому, матеріали справи містять у собі відомості, що 28 грудня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, на що вказує постанова ЕНА №6424770 від 28 грудня 2025 року. 
Проте, будь – яких даних про те, що ця постанова не скасована у встановленому законом порядку у справі немає. 
Так само немає й даних, що особою, стосовно якої вона була винесена, сплачено штраф за нею або ж стягнення цього штрафу відбувається у примусовому порядку. 
Так само відсутня й належно засвідчена копія постанови суду, якою ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами, і яка набрала законної сили, що позбавляє суд змоги перевірити період, на який він був позбавлений права керування, у т.ч. й застосувати положення ч.3 ст. 30 КУпАП. 
Тоді як обставини, викладені у протоколі щодо такого періоду, є якимись дивним. 
Тим більше, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
А, крім цього, згідно із п.3 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015року №1395: «повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили».
Тим самим, поліція вкотре переклала свій обов`язок збору доказів на суд. 
Однак, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Малофєєва проти росії» (від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) вказав, що притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення фактично підпадає під кримінальні гарантії ст. 6 Конвенції з прав людини, а суди не мають права самостійно редагувати протоколи чи збирати докази.
Ураховуючи й те, що правопорушення вчинене повторно має бути перевірено та доведено особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ч.2 ст.251 КУпАП передбачає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу, в даному випадку органами Національної поліції.
Крім цього, як вказував суд вище, за відсутності належно засвідченої копії постанови суду про позбавлення права керування транспортними засобами, суд не зможе застосувати положення ч.3 ст. 30 КУпАП при накладенні стягнення, навіть і у разі, якщо у діях ОСОБА_1 й наявний склад правопорушення. 
Зокрема, згідно ч. 3 ст. 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. 
Тим самим, суд позбавлений змоги визначити невідбуту частину стягнення і призначити стягнення за цим протоколом. 
Тому з огляду на наведене, суд позбавлений змоги притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, так як його винуватість у вчиненні цього правопорушення не доведена згідно із стандартом «поза розумним сумнівом». 
Тоді як підставою адміністративної відповідальності є наявність у вчиненому особою діянні усіх ознак складу правопорушення, передбаченого законом.
У свою чергу, склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Отже, у даному випадку, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження правильності кваліфікації правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП через відсутність у справі належно засвідчених копій постанов, якими його було притягнуто до відповідальності раніше, із відміткою про набрання ними законної сили. 
А тому приймає рішення про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу.
Бо відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Судовий збір, за таких обставин, також не підлягає стягненню із ОСОБА_1 , бо на нього не накладається адміністративне стягнення з мотивів, що судом наведені вище.
Заходи забезпечення цього провадження не застосовувались.
З цих мотивів, керуючись ст.ст.245, 251,256, 283,284 КУпАП, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї.

Суддя          Ірина Явіца