Справа № 190/2550/25
Провадження №2/190/148/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м.П"ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.
за участю секретаря - Пронської Т.В.
представника позивачів - Таргоній В.М. 
представника відповідача - Русанової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Таргоній Вадим Миколайович до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю,- 
в с т а н о в и в :

Представник позивачів - адвокат Таргоній В.М. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь позивачів по 250000 грн. відшкодування моральної шкоди без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів кожному. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в Дніпропетровській області, м.П`ятихатки, на переїзді 71 км +271 метри потяг №10 у складі електровоза ЧС7 №292 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_5 , 1982 р.н.. який від отриманих травм помер. Внаслідок смерті ОСОБА_5 позивачам було завдано моральну шкоду, оскільки вони є батьками та донькою загиблого. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини. При визначенні розміру грошовою відшкодування моральної шкоди позивачі враховували наступне: сам факт загибелі людини під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань його рідних, враховуючи те, що згідно з ч.1 ст.3 Констигуції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Такого ж висновку дійшов і Верховний суд у Постанові від 02.11.2020 по справі №133/1238/17; у Постанові від 06 квітня 2021 року по справі № 545/3210/18; у Постанові від 16 грудня 2020 року по справі № 161/3557/19. Внаслідок смерті батька та сина позивачі назавжди позбавлені можливості отримувати від нього підтримку та допомогу як моральну так і матеріальну і жодні зусилля з їх сторони не зможуть виправити ситуацію, що склалася. Позивачі не зможуть отримати від батька та сина пораду, не зможуть запросити на святкування радісних подій в житті або розраховувати на допомогу в негативних подіях. Сталий життєвий устрій позивачів непоправно змінено з незалежних від них обставин. До смерті батька та сина в позивачів було звичне для них житгя, в якому загиблий займав важливе місце. Вони втратили можливість тривалого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може. Батьки загиблого пенсіонери за віком, отже є непрацездатними, відповідно потребують підтримки та допомоги, яку син був зобов`язаний надавати. Відповідно до ст.1 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю. Смертю ОСОБА_5 , було зруйновано звичне коло спілкування позивачів, коло близьких людей з якими можна розділити будь-які події в житті і які можуть надавати безумовну та безкорисну підтримку. В кожної людини є невелике коло найближчих людей, яке неможливо замінити і втрата людини з цього кола завдає непоправних втрат. Смерть батька та сина спричиняє страждання для позивачів і, як і для будь-якої людини, не може не спричиняти зміну в психоемоційному стані. Біль та страждання позивачів посилюються тим, що їх рідна людина померла не природньою смертю в спокої, а страшною смертю в ДТП та, можливо, відчував біль та страх перед смертю. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану- попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Щодо характеру та обсягу страждань - емоції пов`язані зі смертю є особливими емоціями, які неможливо порівняти з будь-якими іншими стражданнями через їх глибину і ТЯЖКІСТЬ. Передчасна смерть батька та сина стала різкою психотравматичною подією для позивачів. Особливу увагу заслуговує те, що страждання, пов`язані зі смертю, є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата є непоправною подією. Встановити ціну людського життя неможливо, як і неможливо точно оцінити завдану моральну шкоду, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої їм смертю батька та сина моральної шкоди у грошовому еквіваленті по 250 000 грн.Такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя після тяжкої втрати.
Ухвалою судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2025 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження.
20.01.2026 року від представника відповідача АТ "Українська залізниця" - Русанової В.В. надійшла заява про продовження процесуальних строків, в якій просить продовжити строк для надання відзиву на позовну заяву та залучення додаткових документальних доказів до 30.01.2026 р.
Ухвалою суду від 23.01.2026 р. продовжено АТ "Українська залізниця", від імені та в інтересах якої діє представник -адвокат Русанва В.В. процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Таргоній Вадим Миколайович до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю, по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Підготовче судове засідання відкладено до 09.00 год. 18.02.2026 р. з викликом учасників справи.
04.02.2026 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача - Русанової В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_9 переїзна сигналізація працювала справно: шлагбауми А. Б. В. Г- опущені. Світлофорна та звукова сигналізація працювала справно. Прямий телефонний зв`язок між черговою по станції П`ятихатки та черговою по переїзду працював справно, гучність задовільна. Поїзний радіозв`язок між чергоовю по пепреїзду та машиністом локомотивів працював справно, гучність задовільна. Щодо розгляду причин та обставин транспортної події в добу ІНФОРМАЦІЯ_9 у причетних підрозділах АТ "Укрзалізниця" було проведено оперативні наради - у СП "П`ятихатська дистанція сигналізації та зв`язку" (протокол № 115 від 06.09.2021), у СП "Дніпровське локомотивне депо (протокол №ТЧБР-0133 від 07.09.2021), у СП "П`ятихатська дистанція колії (протокол № 3 від 10.09.2021). За висновками оперативних нарад вини залізниці не вбачається. Травмування сторонньої особи ОСОБА_5 сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному
транспорті України. Документальні докази вказують на відсутність вини відповідача у транспортній аварії, що спричинила смерть ОСОБА_5 , та у заподіянні моральної шкоди позивачам. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості .Матеріали справи не містять жодних посилань на належні та допустимі докази завдання моральної шкоди Позивачам, а також належного обґрунтування розміру моральної шкоди. В матеріалах справи також відсутній процесуальний документ за фактом загибелі ОСОБА_5 , який би вказував на наявність вини відповідача, у той час як обов`язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є доведення з боку позивача наявності протиправних дій Відповідача. В свою чергу, за фактом смерті ОСОБА_5 було проведено службове розслідування, за результами якого складено Акт від 10.09.2021. За висновками службового розслідування до смертельного травмування призвело грубе порушення потерпілим вимог п.п. 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.6,2.8 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. По суті, саме з вини загиблого ОСОБА_5 були порушені чинні на транспорті правила, що убезпечують рух транспортних засобів, а саме: пішохід свідомо з власної ініціативи знаходився у небезпечній зоні, у невстановленому для переходу місці, безпосередньо на залізничній колії, на відстані менш ніж 400 метрів перед поїздом, що наближається; при наближенні поїзда не стежив, не слідкував, ігнорував та не реагував на гучні звукові сигнали локомотиву, що наближається. Саме така протиправна поведінка особи загиблого призвела до настання аварійної ситуації. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної
втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків,вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачами не надано до матеріалів справі доказів про зміну стану здоров`я, вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
19.02.2026 р. від представника відповідача Русанової В.В. через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких вважає стягнення судом на користь позивачів 750 000,00 грн. моральної шкоди є несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат впливає певною мірою на виконання роботодавцем певних забов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар є невиправдано обтяжливим і може призводити до явно нерозумних несправедливих наслідків. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
18.03.2026 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Таргоній В.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.
Представник відповідача - Русанова В.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила в задоволенні позову відмовитив повному обсязі, врахувавши доводи вказані у відзиві на позовну заяву. 
Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Згідно зі змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У відповідності до статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.П`ятихатки Кам`янського району Дніпропетровської області (а.с. 15).
Згідно копії довідки про причину смерті від 06.09.2021 р., - причина смерті ОСОБА_5 травматичний та гіповолімічний шок. Сумісна закрита тупа травма грудної клітки та черевної порожнини. Розтрощення печінки. (а.с.16)
Згідно копії свідоцтва про народження (зазначено рос.мовою), - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - батьками вказано " ОСОБА_8 " та " ОСОБА_9 " (а.с.17)
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - батьками вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.18)
З акта службового розслідування аварії від 10.09.2021 вбачається, що при чергуванні в нічну зміну з ІНФОРМАЦІЯ_10 чергова по переїзду ОСОБА_11 на північній стороні переїзду на пішохідному переході помітила чоловіка, який розмовляв з двома дівчатами. Після завершення розмови, чоловік почав переходити переїзд по проїжджій частині, не зважаючи на те що працювала переїздна сигналізація та шлагбауми знаходилися у зачиненому стані. В цей час до переїзду по парній колії наближався пасажирський поїзд №10 Київ-Маріуполь локоматив ЧС7-292 (ТЧ-3 Мелітополь), локомативна бригада у складі машиніста ОСОБА_12 (ТЧ-8 Дніпро) та помічника машиніста ОСОБА_13 (ТЧ-8 Дніпро), відправленням зі станції П`ятихатки-Стикова 00 год. 35 хв.Чергова по переїзду ОСОБА_11 звуковим сигналом рожком намагалась попередити про це чоловіка, але той не звертав уваги. При наближенні до переїзду машиніст подавав звукові сигнали, але чоловік і на них не звертав уваги. Потерпілий ОСОБА_14 травмований смертельно. Комісія з розслідування встановила, що об`єкти залізничного транспорту на момент аварії знаходились в справному стані, відповідно до нормативних документів; дії локомативної бригади визнано вірними та оперативними; дії чергової по переїзду визнано вірними; в даному випадку вини працівників регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" не вбачається; травмування стороньої особи ОСОБА_5 сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України", що затвердженні наказом міністерства транспорту України від 19.02.1998 №54 (зі змінами №1059 від 22.11.2007) (а.с.131-133).
Згідно постанови слідчого СВ ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.11.2021, - кримінальне провадження № 12021041560000204 від 04.09.2021 року за ч. 3 ст. 276 КК України закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.
Встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду, незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди ( постанова ВП від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц)
Оскільки судом не встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого, позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.
Суд погоджується з тим, що позивачам завдано моральну шкоду, яка викликана передчасною смертю їх батька та сина, що є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань, враховуючи вік, та те, що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. 
Суд також враховує, що смертельне травмування ОСОБА_5 сталося внаслідок порушення ним пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54.
Відповідно до пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів.
Факт порушення вказаних правил підтверджується матеріалами кримінального провадження №12021041560000204 від 04.09.2021, зокрема, актом службового розслідування аварії від 10.09.2021; постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2021 р.
За таких обставин, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд врахує глибину та тривалість моральних страждань, яких вони зазнали внаслідок смерті батька та сина у результаті дії джерела підвищеної небезпеки, грубу необережність потерпілого, що сприяла виникненню шкоди, дійшов висновку про стягнення з АТ «Українська залізниця» по 150 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди позивачам кожному, який у даному конкретному випадку відповідатиме принципам розумності та справедливості.
Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору та із заявлених 750 000 гривень судом стягнуто 450 000 гривень, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 4500 гривень.
Керуючись статтями 141, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Таргоній Вадим Миколайович до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди завданої смертю, - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_2 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_3 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_4 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Сторони по справі:
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
Позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;
Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ЄДРПОУ 40075815.
Повний текст рішення складено та підписано суддею 26 травня 2026 року.

Суддя П`ятихатського районного суду
Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева