Справа № 734/1879/26 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/587/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Куценка М.О. з участю особи захисника – Лущик О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лущик О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В :
Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25 квітня 2026 року о 18 годині 39 хвилин між с. Самсони та с. Дешки (Чернігівського району Чернігівської області) керував мопедом ALFA, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я відмовився. 
Не погодившись із рішенням суду, захисник Лущик О.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Козелецького районного суду скасувати, а провадження по справі закрити. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції не дотримався законних вимог, а також без належної оцінки залишились обставини, які істотно вплинули на висновки про винуватість останнього. Зазначає, що ОСОБА_1 огляд пройти не відмовлявся, за направленням пройшов огляд у Козелецькій лікарні, висновок долучений до матеріалів справи. Не погоджується з фактом керування транспортного засобу, оскільки він ним фактично не керував. Апелянтка вважає, що судом не взято до уваги, що працівниками поліції не зафіксований факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, чи мопедом, чи велосипедом. З відео вбачається, що останній йшов з працівниками поліції полем та про його керування є лише те, що це озвучено зі слів працівників поліції.
У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу захисника підтримав та пояснив, що транспортним засобом він не керував та не був зупинений працівниками поліції за обставин зазначених в протоколі, про що повідомляв і суд першої інстанції. Крім того, не перебував в стані сп`яніння, що підтверджується медичним висновком, який передано суду.
Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в ній.
Інших клопотань до суду не надходило та не заявлялось.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах її вимог, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа), який розглядає справу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказаних вимог суд першої інстанції повною мірою не дотримався.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як убачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції покликався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП повністю доведена доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 649924 від 25 квітня 2026 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 квітня 2026 року; інформацією, яка розміщена на CD диску.
Однак з такими висновками суду не можна погодитись виходячи з наступного.
Із дослідженого відео з портативних камер працівників поліції вбачається, що факт фіксації керування мопедом ОСОБА_1 його зупинки під час керування – відсутні. Крім того, а ні матеріалами справи, а ні дослідженим відеозаписом не підтверджується, що транспортний зазначений в протоколі здійснював будь-який рух. 
Тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 25 квітня 2026 року і працівники поліції його зупиняли під час руху транспортного засобу. Відеозапис починається з моменту, як ОСОБА_1 йде полем з працівниками поліції, а не перебуває за кермом мопеда. Моменту зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відеозапис не містить. Інших доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом чи руху самого мопеду матеріали справи також не містять. Останній в свою чергу заперечує, що він керував зазначеним транспортним засобом. 
Ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Право на справедливий суд за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) охоплює, зокрема, право на справедливий судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", "Кобець проти України", "Ірландія проти Сполученого Королівства" та ін.). Обов`язок доведення вини "поза розумним сумнівом" лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року).
Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Верховний Суд в постанові від 27 червня 2019 року у справі №536/1703/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Сукупність вказаних обставин дає підстави для висновку, що матеріалами справи належним чином не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не доведено факту керування транспортним засобом, а тому відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за відсутності доказів керування транспортним засобом не може свідчити про склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи та обґрунтування надані стороною захисту, з огляду на обставини, які встановлені судом (відсутність належних доказів керування транспортним засобом), не мають правового значення для прийняття рішення за поданою апеляційною скаргою. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не надав належної оцінки як поясненням ОСОБА_1 так і дослідженим відеозаписам.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, то оскаржувана постанова підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Лущик О.М. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 25 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 с.130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. О. Куценко