Справа 688/2577/26 
№ 2/688/1905/26 

Рішення 
іменем України

06 липня 2026 року         м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого судді Березюк Н.П., 
секретаря судових засідань Кулеші Л.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 
02.06.2026 ТОВ «Таліон плюс» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №846057740 від 09.09.2025 у розмірі 94128,01 грн. та судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 2662,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. 
Позов мотивований тим, що 09.09.2025 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії №846057740, у вигляді електронного документу, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який у подальшому ввела у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. За умовами договору відповідачка отримала кредитні кошти (з урахуванням усіх траншів) в сумі 30819 грн на строк до 09.10.2030 року на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами на умовах, передбачених договором. Товариство виконало свої зобов`язання та перерахувало кошти на банківську картку відповідачки, яким остання користувалась, однак не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданих їй кредитних коштів.
11.11.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/67, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним вищевказаним договором. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, відповідно до п. 9.1.1.7 договору, 07.04.2026 товариством дострокового розірвано договір шляхом направлення відповідачці відповідного повідомлення, тому з того часу нарахування процентів за кредитом не здійснюється. Просить стягнути з відповідачки на користь товариства заборгованість за договором кредитної лінії №846057740 від 09.09.2025 у розмірі 94128,01 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту – 30819 грн, суми заборгованості за відсотками – 61459,87 грн та суми комісії за надання кредиту в сумі 1849,14 грн.
Представник позивача Томилко О.Б. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача, не заперечила проти заочного розгляду справи. 
Доводи та заперечення відповідача.
Відповідач ОСОБА_1  в судове засідання не з`явилась, представник відповідача ОСОБА_2 в поданому відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позову.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
02.06.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив клопотання про витребування доказів, що містять банківську таємницю.
03.06.2026 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 06.07.2026,задовольнив клопотання представника позивача про витребування у АТ «УніверсалБанк» доказів, що містять банківську таємницю
19.06.2026 до суду надійшли витребувані судом докази.
22.06.2026 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору №846057740 від 09.09.2025, оскільки надана позивачем копія кредитного договору не є електронним документом у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам ст.ст. 5,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Крім того, згідно п. 7.3 договору, останній діє до 09.10.2030, однак в матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання відповідачем повідомлення-вимоги позивача про дострокове повернення кредиту.
05.07.2026 представник позивача Дорошенко О.В. подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений електронний кредитний договір, адже без отримання нею листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Укладання договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки. Крім того, у відповідності до п. 9.1.1.12 кредитного договору, на електронну адресу відповідачки направлений лист ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №846057740/11112025/Є від 11.11.2025, яким її було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «Таліон плюс». Також на виконання вимоги Закону України «Про споживче кредитування» та договору, на електронну адресу відповідача листом ТОВ «Таліон плюс» №ТП/846057740 від 07.04.2026 відповідача повідомлено про дострокове розірвання договору №846057740 від 09.09.2025 та повідомлено про необхідність з 07.04.2026 оплати всієї суми заборгованості.
06.07.2026 сторони до суду не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин
Суд встановив, що 09.09.2025 відповідач ОСОБА_1 за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зареєструвалась на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника, заповнила та подала заявку на отримання грошових коштів в кредит. Ознайомившись з усіма істотними умовами оферти, отримала на номер телефону, вказаний в заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який в подальшому використала для підписання кредитного договору.
Таким чином, 09.09.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №846057740.
Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 30819 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 09.09.2025 (що є датою надання кредиту).
Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. (п.3.1. кредитного договору).
Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (зокрема, неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.(п.3.2. кредитного договору).
Відповідно до п. 3.3 договору, для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти в розмірі 924,60 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступної пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет.
На момент укладення цього договору сторони дійшли згоди, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 09.10.2025, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1. кредитного договору).
Відповідно до п. 8.1, 8.3 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту. Інших витрат договором не передбачено. На момент отримання першого траншу базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70% річних. 
Пунктом 8.5 договору передбачено, що розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 1849,14 грн.
Згідно п.7.3, 7.4.2 договору, кінцева дата повернення (виплати) кредиту 09.10.2030. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування. Позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, кожний окремий транш за цим договором надається позичальником шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-0710
09.09.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно договору №846057740 від 09.09.2025 за допомогою АТ «ОПТ-Банк» ініціювало безготівковий переказ на платіжну картку ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 30819 грн. Вказане підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідно до відповіді АТ «УніверсалБанк» за вих. №БТ/Е-26320 від 18.06.2026, що надійшла до суду на виконання ухвали суду від 03.06.2026 на ім`я ОСОБА_1 банк емітував платіжну картку № НОМЕР_1 . Згідно виписки про рух коштів 09.09.2025 на вказану банківську картку надішли кошти в сумі 30819 грн. 
У зв`язку з тим, що відповідач не виконувала належним чином зобов`язання по поверненню кредиту, відповідно до п. 9.1.1.7 договору, позивач достроково розірвав договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення, тому з 07.04.2026 року позивач припинив нараховувати відсотки за користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №846057740 від 09.09.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 65441,13 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 30819 грн; заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 17363,49 грн., комісія 1849,14 грн, неустойка 15409,50 грн.
11.11.2025 ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклали договір факторингу №МВ-ТП/67, відповідно до п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення реєстру прав вимоги (п. 4.1 договору).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 11.11.2025 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №846057740 на суму 65441,13 грн., з яких 30819 грн. заборгованість за основою сумою кредиту, 17363,49 грн. заборгованість за процентами, 1849,14 грн. заборгованість по комісії, 15409,50 заборгованість по неустойці.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс», заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 107725,33 грн, з яких прострочена заборгованість за тілом кредиту 30819 грн; заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 59647,69 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту 1849,14 грн, заборгованості по неустойці 15409,50 грн.
Встановлені обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору №846057740 від 09.09.2025 року, копією заявки на отримання грошових коштів в кредит, розрахунками заборгованості по кредитному договору; копією договору факторингу, реєстру прав вимог; підтвердженнями про зарахування грошових коштів, іншими матеріалами справи.
Застосовані норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 сьт.599 ЦК України).
Відповідно до змісту ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 
Мотиви та висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
09.09.2025 відповідачка уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір №846057740 в електронній формі, за яким отримала кредит в сумі 30819 грн. на строк до 09.10.2030 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії за надання кредитних коштів. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, кредитний договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру.
Підписавши договір, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов – домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачкою, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами.
Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання - надало відповідачці кредитні кошти у розмірі, визначеному договором, шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідачки, номер якої відповідачка повідомила при укладенні договору. Проте відповідачка не виконала зобов`язань по поверненню грошових коштів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Розмір заборгованості підтверджується наданими суду розрахунками. 
Відповідно до договору факторингу №№МВ-ТП/67 від 11.11.2025 та реєстру боржників від 11.11.2025 права вимоги за вищевказаним кредитним договором, укладеним з відповідачем перейшли до ТОВ «Таліон плюс», тому він є належним позивачем.
Відповідачка ОСОБА_1 кредитні кошти не повернула ні первісному кредитору, ні позивачу, її заборгованість становить 94128,01 грн, що складається з суми заборгованості по кредиту в розмірі 30819 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 61459,87 грн та заборгованості по комісії за надання кредиту в розмірі 1849,14 грн, 
Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачка не оспорила, доказів погашення кредитної заборгованості первісному боржнику та позивачу відповідачка суду не надала, а тому позов підлягає задоволенню повністю.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ч.1, п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що суд задовольнив позов в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується: копією договору надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, додаткової угоди №3441 від 19.05.2026 до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, актом приймання - передачі наданих послуг від 19.05.2026 року, платіжною інструкцію кредитового переказу коштів за №234 від 19.05.2026 про оплату ТОВ «Таліон плюс» за надання правової допомоги, суд виходить з того, що затрати часу на підготовку та подання даної позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 5000 гривень є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд 
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» суму заборгованості за договором кредитної лінії №846057740 від 09.09.2025 у розмірі 94128 (дев`яносто чотири тисячі сто двадцять вісім) грн 01 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 30819 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 61459,87 грн та заборгованості по комісії за надання кредиту в сумі 1849,14 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» 2662,40 гривень судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, ЄДРПОУ 39700642; 
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Повний текст рішення складений 06.07.2026. 

Суддя:         Неоніла БЕРЕЗЮК