КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/279/2026
справа №753/15647/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Володимира Анатолійовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №384388 від 07 липня 2025 року 18:12 години, ОСОБА_1 , 07 липня 2025 року 17:45 м. Київ, шосе Бориспільське, КП503 водій був зупинений на блок-посту КП503, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тіла, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалась, занадто активний, зіниці очей занадто звужені, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій категорично відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на корить держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Макаренком В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість та протиправність оскаржуваної постанови.
Вказує, що суд безпідставно визнав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, тоді як у матеріалах справи наявний висновок лікаря, що підтверджує відсутність стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Суд першої інстанції відмовив у виклику свідка - логіста ТОВ «ЛСКА Транс» ОСОБА_2 , який був очевидцем події та міг підтвердити готовність ОСОБА_1 пройти огляд і факт його проходження, чим обмежив право ОСОБА_1 на захист.
Уважає, що судом не здійснено належної оцінки наданим доказам, оскільки суд не дослідив усі наявні відеозаписи, а частина відеофіксації з бодікамери інспектора Струка В.М. була незаконно перервана, що не дало змоги об`єктивно встановити обставини. Протокол про адміністративне правопорушення складався іншим інспектором, ніж той, що здійснював зупинку, без жодних підстав, що є істотним порушенням процедури.
Крім того, поліцейський не пред`явив службове посвідчення, не надав документи на блокпост, не забезпечив право на адвоката та допускав упереджені висловлювання щодо нібито перебування у стані сп`яніння.
З огляду на те, що ОСОБА_1 фактично пройшов медичний огляд і результат виявився негативним, відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Дарницького районного суду міста Києва скасувати, провадження у справі закрити.
Стягнути з управління патрульної поліції м. Києва сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції.
29 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Макаренка В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про зупинення розгляду справи.
В обґрунтування поданого клопотання вказує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просить:
-  скасувати постанову інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Струка Віктора Миколайовича серії ЕНА 5166648 від 07 липня 2025 року, як таку, що винесена з порушенням статей 30, 40 Закону України "Про національну поліцію", статей 213, 221, 255, 279 КУпАП, статті 19 Конституції України;
- дії інспектора роти №1 батальйону №1 УПП у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Струка В.М. щодо не пред`явлення посвідчення посадової особи працівника поліції громадянину ОСОБА_1 до того, як він розпочав розглядати справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 126 КУпАП відносно гр. ОСОБА_1 , - зупинки ТЗ д.н. НОМЕР_1 (власник тз ОСОБА_4 ) на блокпосту КП 503 (Бориспільське шосе, в`їзд до м. Києва), - не надання для огляду ОСОБА_1 наказу військового командування разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення), яким призначається комендант, про місце розміщення блок-посту КП 503 (Бориспільське шосе, в`їзд до м. Києва), саме в цьому місці та права і обов`язки посадових осіб даного блок-посту КП 503 (Бориспільське шосе, в`їзд до м. Києва), а так само не надання ОСОБА_1 відповідної перепустки, у порядку Постанов Кабінету Міністрів №№ 1455,1456 , - затримання гр. ОСОБА_1 більше ніж на три години на блок-посту КП 503 (Бориспільське шосе, в`їзд до м. Києва) визнати не законними та такими , що суперечать статті 35 Закону України "Про національну поліцію" № 580-VIII, нормативним приписам постанов Кабінету Міністрів України №№ 1455,1456, та статті 263 КУпАП, - передання, без достатніх правових підстав, розгляду справи за частиною 1 статті 126 КУпАП, яку інспектор Струк В.М. розпочав слухати відносно гр. ОСОБА_1 , іншій особі, інспектору Коротковському А.Ю., визнати не законною, та такою, що суперечать статтям 213, 221, 255, 279 КУпАП.
Вказує, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №320/45570/25 слугуватиме головним доказом незаконності дій інспектора № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Струк Віктора Миколайовича (жетон № 35811) у цій справі №753/15647/25, що переконливо буде свідчити про той факт, що до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП громадянина ОСОБА_1 притягнуто з порушенням його прав, передбачених статтею 268 КУпАП, а також свідчитиме про відсутність вини у діях ОСОБА_1 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.
Мотивуючи наведеним, просить зупинити провадження у справі №753/15647/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/45570/25.
Ідентичне клопотання повторно подано ОСОБА_1 07 листопада 2025 року.
29 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення адвоката Макаренка В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до апеляційної скарги.
Зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ цієї категорії суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Вказана постанова спрямована, зокрема, на належний розгляд справ за статтею 130 КУпАП. Водночас суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного дослідження обставин справи, обмежившись оцінкою доказів, поданих поліцією, без перевірки їх достовірності та без допиту поліцейських, що є доцільним з огляду на суперечності у матеріалах.
КУпАП не передбачає такого критерію оцінки доказів як «припущення», натомість відповідно до статей 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний дослідити всі обставини у їх сукупності. Однак фактично поліція надала вибіркові відеоматеріали, що свідчить про порушення принципу об`єктивності та може вказувати на спотворення фактичних обставин справи.
Поліцейські не дотримались вимог щодо безперервної відеофіксації, передбачених пунктом 5 розділу ІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС №1026 від 18 грудня 2016 року, згідно з якою відеозапис має здійснюватися безперервно з моменту початку виконання службових обов`язків.
Крім того вказує, що відеозйомка здійснювалась не на передбачений законом портативний засіб, а на сторонній пристрій, що не відповідає вимогам статті 40 Закону України "Про Національну поліцію". На відео відсутні дата та час, а у протоколі не зазначено технічний засіб фіксації, що суперечить вимогам статті 256 КУпАП.
Стверджує, що поліцейські не дотримались порядку виявлення стану сп`яніння, визначеного Інструкцією №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Ознаки сп`яніння зазначені лише після відмови водія, а не до пропозиції пройти огляд. Відсутнє письмове направлення до закладу охорони здоров`я, що є обов`язковим.
Звертає увагу, що із матеріалів справи не убачається належного встановлення ознак наркотичного сп`яніння: реакція зіниць на світло не перевірялась, поведінка водія об`єктивно не зафіксована.
Крім того, водію не запропоновано пройти огляд на місці зупинки, що є обов`язковим етапом процедури. Невиконання цього обов`язку свідчить про порушення встановленого порядку та ставить під сумнів законність подальших дій поліції.
Зауважує, що зупинка транспортного засобу здійснена без належного обґрунтування, всупереч вимогам статті 35 Закону України "Про Національну поліцію".
Суд першої інстанції безпідставно відхилив ці доводи, зазначивши, що питання законності зупинки не є предметом розгляду за статтею 130 КУпАП. Відсутність належних доказів порушення ПДР, яке стало підставою для зупинки, означає, що водій не був зобов`язаний виконувати вимоги поліцейських, а складені матеріали не можуть вважатися допустимими доказами.
З урахуванням принципу доведення "поза розумним сумнівом", наявні у справі суперечності, процесуальні порушення та відсутність належних і допустимих доказів виключають можливість визнання вини доведеною, а отже постанова суду не може вважатися законною та підлягає скасуванню.
Аналогічні додаткові письмові пояснення подані до Київського апеляційного суду ОСОБА_1 07 листопада 2026 року.
В судове засідання 29 вересня 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 124).
З даних довідки від 29 вересня 2025 року, складеної секретарем судового засідання, убачається, що розгляд справи відкладено на 28 жовтня 2025 року.
З даних довідки від 28 жовтня 2025 року убачається, що судове засідання, призначене на 28 жовтня 2025 року, відкладено у зв`язку із повідомлення адвокатом Макаренком В.А. про те, що та теперішній час право на здійснення адвокатської діяльності припинено (а.с. 158).
В судовому засіданні 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити. У судовому засіданні оголошено перерву.
З даних довідки від 20 січня 2026 рок убачається, що на підставі клопотання ОСОБА_1 у судовому засіданні продовжено перерву.
З даних довідки від 18 березня 2026 року убачається, що на підставі клопотання ОСОБА_1 у судовому засіданні продовжено перерву до 21 квітня 2026 року.
В судове засідання 21 квітня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Судова повістка направлена на адресу скаржника, вказана ним у апеляційній скарзі, повернулась на адресу Київського апеляційного суду із відміткою "адресат відсутній".
Разом з тим, судова повістка доставлена на електронну адресу ОСОБА_1 , зазначену ним в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Ураховуючи належне повідомлення скаржника про дату, час та місце розгляду справи, відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, суд ухвали розглядати справу за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вирішуючи питання за клопотанням ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема статей 268, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги та на підставі наявних у справі доказів, а також додатково поданих матеріалів, перевіряючи законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції.
При цьому КУпАП не містить норм, які б передбачали можливість зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення на стадії апеляційного перегляду у зв`язку з розглядом іншої справи в порядку адміністративного судочинства.
Посилання заявника на те, що рішення у справі №320/45570/25 матиме преюдиційне значення для розгляду цієї справи, є безпідставними, оскільки предметом розгляду у зазначеній справі є правомірність окремих дій працівника поліції та винесеної ним постанови за іншим складом адміністративного правопорушення, тоді як у цій справі підлягає перевірці наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Сам по собі факт оскарження дій працівників поліції або прийнятих ними рішень у порядку адміністративного судочинства не є перешкодою для розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також не звільняє суд від обов`язку самостійно оцінити наявні у справі докази та встановити всі обставини відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Крім того, доводи заявника про те, що рішення у іншій справі може вплинути на висновки у даному провадженні, ґрунтуються на припущеннях.
Суд також враховує, що зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення суперечило б завданням провадження, визначеним статтею 245 КУпАП, зокрема щодо своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та вирішення її у розумні строки.
За таких обставин підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі не вбачається.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , переглянувши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог пункту 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №384388 від 07 липня 2025 року 18:12 години, ОСОБА_1 , 07 липня 2025 року 17:45 м. Київ, шосе Бориспільське, КП503 водій був зупинений на блок-посту КП503, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: не природна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тіла, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалась, занадто активний, зіниці очей занадто звужені, від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога водій категорично відмовився. Порушив вимоги пункту 2.5. ПДР України (а.с. 1-3).
З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 липня 2025 року до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння: не природня блідість обличчя, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло. Огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 5).
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеофайл тривалістю 1 година 22 хвилини, на якому зафіксовано перебіг подій з моменту зупинки транспортного засобу.
Відповідно до даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003141 від 16 липня 2025 року убачається, що 07 липня 2025 року о 22:45 годині проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. За результатом проведеного огляду установлено, що в останнього ознак сп`яніння не виявлено (а.с.23- 24).
З даних довідки №15 від 04 серпня 2025 року убачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ "ЛСКА Транс" на посаді водія автотранспортних засобів з 04 липня 2019 року за основним місцем роботи по теперішній час. ТОВ "ЛСКА Транс" включено до переліку установ та організацій, які мають важливе значення для національної економіки у галузі автомобільного транспорту в особливий період (а.с. 27).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.
Щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Згідно Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в України або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2021 року, що набрав законної сили 26 січня 2022 року, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Згідно пункту 20 Порядку №1455 заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; перевірку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу (документів на транспортний засіб, документів на вантаж, дорожнього листа тощо); проведення огляду транспортного засобу та вантажу (товару) щодо відповідності документам на вантаж (товар); затримання осіб, транспортних засобів, вантажу (товару), проведення їх огляду та передачу їх уповноваженим представникам правоохоронних органів; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Відповідно до пункту 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1456 від 29 грудня 2021 року, що набрав законної сили 26 січня 2022 року, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
За наведених обставин, співробітники поліції здійснили зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у межах своїх повноважень, оскільки перевірка документів водія здійснювалась на блокпосту, а не в умовах загального контролю дорожнього руху.
Отже, посилання ОСОБА_1 на безпідставність зупинки транспортного засобу та незаконність вимоги працівників поліції пред`явлення документів суд відхиляє.
Щодо посилання ОСОБА_1 на самостійне проходження огляду у медичному закладі та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №003141, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби); 
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Згідно пункту 6 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на самостійне проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такий проведено із порушенням строку, встановленого пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції.
Крім того, як убачається із фабули протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Обставина щодо відмови від проходження огляду, яка є самостійною підставою для притягнення до відповідальності, не спростована.
За таких обставин, твердження скаржника щодо дотримання ним вимог пункту 2.5. ПДР України відхиляються.
Щодо тверджень скаржника про те, що він не порушував статтю 16 Закону України "Про дорожній рух", апеляційний суд зазначає, що обов`язок водія виконувати законні вимоги поліцейського, у тому числі щодо проходження огляду на стан сп`яніння, прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та кореспондується з положеннями статті 16 зазначеного Закону. Невиконання такого обов`язку, за наявності законних підстав для його пред`явлення, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, незалежно від фактичного стану сп`яніння особи.
Твердження скаржника про те, що він би виконав вимоги статті 16 Закону України "Про дорожній рух" після виконання працівником поліції вимог статті 18 Закону України "Про національну поліцію", апеляційний суд відхиляє як безпідставні, оскільки невиконання посадовою особою чи порушення того чи іншого обов`язку, встановленого Законом, є підставою для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності та не звільняє водія від виконання обов`язків встановлених ПДР та Закону України "Про дорожній рух".
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність факту відмови від проходження огляду, апеляційний суд зазначає, що такі доводи спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на огляд, а також відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Зазначені докази узгоджуються між собою та свідчать про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку, від чого останній відмовився.
Твердження скаржника про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, суд відхиляє, оскільки можливість проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу допускається у разі виявлення ознак алкогольного сп`яніння. У разі виявлення у особи ознак наркотичного сп`яніння огляд на стан сп`яніння обов`язково проводиться у медичному закладі, що відповідає положенням пункту 6 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення права на захист у зв`язку з відмовою суду першої інстанції у виклику та допиті свідка, апеляційний суд зазначає, що відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати докази, заявляти клопотання. Водночас, як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув заявлене клопотання та дійшов висновку про його недоцільність з огляду на достатність наявних доказів для вирішення справи. При цьому, скаржником не наведено переконливих доводів щодо того, яким чином покази зазначеного свідка могли істотно вплинути на установлення обставин справи, з урахуванням наявних письмових доказів та відеодоказів.
Апеляційний суд з цих же підстав уважає недоцільним допит в якості свідка ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.
Щодо доводів про неналежну оцінку доказів та неповне дослідження відеозаписів, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дослідив наданий відеозапис, який містить фіксацію обставин зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції:
5. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Працівниками поліції до протоколу необхідні фрагменти відеофайлів, якими зафіксовано рух транспортного засобу, спілкування інспектора поліції із ОСОБА_1 , вимогу проходження огляду та відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.
Сам по собі факт переривання відеозапису не свідчить про його недопустимість, якщо наявна частина відео у сукупності з іншими доказами дає можливість встановити обставини справи. Скаржником не надано доказів того, що відсутні фрагменти відео містили обставини, які могли б істотно змінити висновки суду.
Доводи щодо складання протоколу іншим працівником поліції також не заслуговують на увагу, оскільки нормами КУпАП не заборонено складання протоколу уповноваженою особою, яка безпосередньо не здійснювала зупинку транспортного засобу, за умови, що така особа діє в межах наданих їй повноважень.
Посилання скаржника на непред`явлення службового посвідчення, ненадання документів на блокпост, а також інші порушення з боку працівників поліції, самі по собі не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, та підлягають оцінці в іншому порядку, зокрема в межах адміністративного судочинства чи в порядку розгляду скарги уповноваженим органом на дії працівника поліції.
Щодо доводів про недотримання порядку виявлення стану сп`яніння, апеляційний суд зазначає, що з матеріалів справи убачається, що працівником поліції оголошено ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння. При цьому час, коли такі ознаки було виявлено, не впливає на законність вимоги пройти огляд у встановленому порядку.
Згідно пункту 2 порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
При цьому, вказаний порядок не містить вказівки моменту виявлення ознак сп`яніння, такі ознаки можуть бути виявлені як одразу після зупинки транспортного засобу, якщо такі є очевидні, чи під час спілкування працівником поліції із водієм транспортного засобу, через певний проміжок часу.
Щодо посилання скаржника на принцип доведення "поза розумним сумнівом", апеляційний суд зазначає, що в адміністративному провадженні застосовується стандарт достатності доказів, який передбачає встановлення обставин на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження. Наявні у справі докази в сукупності є узгодженими та достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме відмови у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння.
Таким чином, доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року - підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Макаренка Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК