УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року
м. Київ
справа № 463/7272/25
провадження № 61-3926ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Мартєва С. Ю.,
розглянув касаційну скаргу Львівського комунального підприємства «Господар» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
ВСТАНОВИВ:
Львівське комунальне підприємство «Господар» (далі - Львівське КП «Господар») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10 806,87 грн.
Личаківський районний суд міста Львова рішенням від 08 грудня 2025 року 
у задоволенні позову Львівського КП «Господар» відмовив.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що вказана у відомостях про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території сума нарахування відповідає фактично наданим відповідачам послугам, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Не погодившись з рішенням Личаківського районного суду міста Львова 
від 08 грудня 2025 року, Львівське КП «Господар» 22 січня 2026 року надіслало до Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Клопотання мотивовано тим, що за результатами моніторингу судових справ у Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - Реєстр), з використанням офіційного вебпорталу «Судова влада України», 19 січня 2026 року Львівське КП «Господар» дізналося, що 08 грудня 2025 року Личаківський районний суд міста Львова в порядку спрощеного позовного провадження розглянув цивільну справу № 463/7272/25, жодних повідомлень про судове рішення Львівське КП «Господар» не отримувало, про результати розгляду не повідомлялось.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу Львівського КП «Господра» залишив без руху та надав строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику надати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин та підстав для його поновлення. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали (відмова у відкритті апеляційного провадження).
Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що:
у матеріалах справи наявні докази отримання Львівським КП «Господар» рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2025 року (11 грудня 2025 року);
проте апеляційна скарга подана 22 січня 2026 року, тобто поза межами тридцятиденного строку з того моменту, коли Львівське КП «Господар» отримало копію рішення Личаківського районного суду міста Львова 
від 08 грудня 2025 року в цій справі;
отже, зазначена у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2025 року причина пропуску строку є неповажною, оскільки вона не дає жодних підстав для поновлення такого строку.
18 лютого 2026 року до апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від Львівського КП «Господар» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Клопотання мотивовано тим, що 12 грудня 2025 року представник Львівського КП «Господар» подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджує той факт, що підприємство не отримувало рішення суду першої інстанції, не мало інформації про зміст такого та можливості ознайомитися з даним рішенням суду. Також зазначає, що, беручи до уваги, введення військового стану, постійні тривоги, аварійні відключення світла, неодноразові технічні труднощі та помилки на сервері у системі функціонування кабінету в підсистему «Електронний суд», що об`єктивно не залежали від волі позивача, направлення до суду процесуальних документів значно ускладнено, обумовили несвоєчасне звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 23 лютого 2026 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівського 
КП «Господар» на рішення Личаківського районного суду міста Львова 
від 08 грудня 2025 року у справі № 463/7272/25 відмовив на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
Ухвалу мотивовано тим, що:
Львівське КП «Господар» має зареєстрований Електронний кабінет;
довідкою про доставку електронного листа підтверджується, що копію рішення суду першої інстанції доставлено до Електронного кабінету Львівського КП «Господар» 11 грудня 2025 року об 00:04:02;
вимоги ухвали Львівського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року щодо надання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2025 року із зазначенням інших поважних причин та підстав для його поновлення, незважаючи на роз`яснення такого права, у визначений судом строк Львівське КП «Господар» не виконало. Тому відповідно до пункту 4 частини першої 
статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити. 
У касаційній скарзі, поданій 24 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд», Львівське КП «Господар» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
10 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від Львівського КП «Господар» на виконання вимог ухвали суду від 02 квітня 2026 року надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також докази надсилання копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи.
Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду 
від 02 квітня 2026 року, усунуті.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у клопотанні обставини щодо введення воєнного стану, перебоїв електропостачання та технічних проблем із доступом до підсистеми «Електронний суд» не є поважними причинами пропуску строку. Фактично суд апеляційної інстанції обмежився формальною констатацією дати доставки документа в систему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІТС), не дослідивши реальну можливість апелянта своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження. Такий підхід суперечить змісту пункту 8 статті 129 Конституції України, відповідно до якого однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Формальне застосування процесуальних норм без урахування реальних обставин справи фактично позбавляє сторону можливості реалізувати право на апеляційне оскарження, що суперечить стандартам справедливого судового розгляду.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівського КП «Господар» на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2025 року.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізація конституційного права, зокрема на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.
Забезпечення права на справедливий суд відіграє особливу роль у демократичному суспільстві, є його базовою цінністю, яка має вирішальне значення у безперешкодній реалізації основоположних прав і свобод людини і громадянина та дотриманні принципу верховенства права загалом. Водночас однією з важливих гарантій цього права є можливість оскарження судових рішень в апеляційному порядку.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року (заява № 15123/03) зазначається, що, приймаючи до уваги особливості порядку апеляційного оскарження за українським законодавством, право заявника на доступ до апеляційного суду було захищено основоположними гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції. У цьому зв`язку Суд нагадує, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
У рішенні в справі «Скорик проти України» від 08 січня 2008 року (заява 
№ 32671/02) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені статтею 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Відповідно до статей 3, 8, 9, 21 і 55 Конституції України право на судовий захист і доступ до правосуддя відноситься до невідчужуваних прав і свобод людини й одночасно виступає гарантією захисту всіх інших прав і свобод, що визнаються та гарантуються згідно із загальноприйнятими принципами і нормами міжнародного права.
Аналіз наведених конституційних положень у взаємозв`язку зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції дає підстави для висновку, що правосуддя як таке повинно забезпечувати ефективне поновлення в правах і відповідати вимогам справедливості.
Ці нормативні положення гарантують особі право на перегляд судом справи, стосовно якої суд ухвалив рішення по суті спору, принаймні один 
раз - в апеляційному порядку.
Отже, апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів особи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно зі статтею 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 
2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
ЄСПЛ неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», від 03 квітня 
2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних прав та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції.
Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі 
№ 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
Згідно з частинами першою та п`ятою статті 14 ЦПК України у судах функціонує ЄСІТС. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та / або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
У частині шостій статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 
1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, визначальним для унормування початку перебігу строку на апеляційне оскарження є вручення повного судового рішення.
У постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження 
№ 14-48цс22) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд надсилає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома 
статті 14 ЦПК України).
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення визначених строків, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Суд апеляційної інстанції у цій справі встановив, що Львівське КП «Господар» має свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Згідно з довідкою відповідального працівника суду першої інстанції, документ в електронному вигляді «Рішення» від 08 грудня 2025 року у справі 
№ 463/7272/25 доставлено до електронного кабінету Львівського 
КП «Господар» 11 грудня 2025 року об 00:04:02.
Отримання Львівським КП «Господар» копії судового рішення в електронному кабінеті є днем вручення повного тексту оскаржуваного рішення.
Апеляційна скарга Львівського КП «Господар» на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 08 грудня 2025 року подана до апеляційного суду 22 січня 2026 року, тобто поза межами тридцятиденного строку. 
В обґрунтування поважності причин пропуску заявник послався на те, що 
12 грудня 2025 року підприємство подало заяву про ознайомлення з матеріалами справи, що, на їх думку, підтверджує той факт, що підприємство не отримувало рішення суду першої інстанції, не мало інформації про зміст такого та можливості ознайомитися з даним рішенням суду. Вказане, на думку заявника, є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження. Жодних інших причин клопотання не містило.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 480/8341/22 (адміністративне провадження № К/990/34473/23) зазначено, що сам факт ненадіслання судом першої інстанції (безпосередньо) позивачеві копії судового рішення - ухваленого за наслідками розгляду справи - на паперових носіях (тобто засобами поштового зв`язку), але за наявності підтвердження належного надіслання (як і вручення) копії судового рішення представнику позивача (адвокату) із застосуванням ЄСІТС, не дає достатніх підстав вважати, що позивач не отримав судового рішення, відповідно не міг знати про результат розгляду своєї справи, з яким він, власне, не погоджується. Висловлені у цьому зв`язку доводи про відсутність зв`язку (спілкування) зі своїм адвокатом, як і відсутність позивача за повідомленою суду адресою (місцем проживання) протягом кількох місяців, на яких, головним чином, побудована позиція позивача щодо позбавлення (його) можливості на апеляційне оскарження судового рішення, не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд встановив, що:
оскаржене рішення суду було надіслано та отримано Львівським КП «Господар» в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» та доставлено до такого 11 грудня 2025 року об 00:04:02, однак апеляційна скарга була подана лише 22 січня 2026 року;
Львівське КП «Господар» не зазначило обставин, які безпосередньо унеможливили або ускладнили можливість подачі ним апеляційної скарги у визначений законом строк;
підстави, указані у клопотанні Львівського КП «Господра» для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є неповажними, тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у клопотанні обставини щодо введення воєнного стану, перебоїв електропостачання та технічних проблем із доступом до підсистеми «Електронний суд» не є поважними причинами пропуску строку, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
Апеляційний суд встановив, що Львівське КП «Господар» має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», яка передбачає автоматичне надходження процесуальних документів в електронні кабінети користувачів.
Отже, сам собою тимчасовий збій в роботі конкретного постачальника електронних комунікаційних послуг не вказує на наявність перешкод, які абсолютно унеможливлювали доступ до підсистеми «Електронний суд».
Будь-яких доказів тривалого нефункціонування підсистеми «Електронний суд» (технічні проблеми із доступом), що завадило з 11 грудня 2025 року до 22 січня 2026 року подати апеляційну скаргу, заявник не надав.
Крім того, представник Львівського КП «Господар» адвокат Білик П. Б. був ознайомлений з матеріалами справи 18 грудня 2025 року, тому наведені підстави в клопотанні для поновлення пропущеного строку не є достатніми та достовірними для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим, запровадження воєнного стану в Україні також не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження 
№ 11-107заі22)).
Верховний Суд у постанові від 06 червня 2024 року у справі № 559/2655/23 (провадження № 61-5860св24) зазначив, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року, і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес. Разом із цим судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому законом порядку. Не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських установ, комунальних служб та / або операторів поштового зв`язку.
У постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 Верховний Суд вказав, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.
На існування таких об`єктивних та непереборних обставин в апеляційній скарзі заявник не посилався.
Посилання на суспільний інтерес, зокрема те, що затримка у фінансових розрахунках може унеможливити своєчасне виконання робіт, обмежити можливості підприємства забезпечувати безперебійну роботу мереж та житлово-комунальних систем, а також вплинути на виплату заробітної плати персоналу, що безпосередньо займається обслуговуванням житлових будинків, є безпідставними, так як не обґрунтовані належними доказами.
Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судом апеляційної інстанції приписів процесуального законодавства не знайшли підтвердження, а тому підстав для скасування ухвали Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року у справі № 463/7272/25 немає.
Отже, на думку колегії суддів Верховного Суду ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження є достатньо обґрунтованою та мотивованою.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
У частині шостій статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права (пункту 4 частини першої 
статті 358 ЦПК України) є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою Львівського комунального підприємства «Господар» на ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв