ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року	справа № 380/4932/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Шептицької міської ради про оскарження рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Шептицької міської ради (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Шептицької міської ради що виявилися у відмові надати інформацію яка запитувалася:
1) Аналіз регуляторного впливу положення пункту 5.1.4 Статуту КП Червоноградський ринок у новій редакції.
2) Експертний висновок комісії про відповідність Проекту Рішення №1055 від 15.11.2018року статтям 4 та 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
3) Оприлюднення Проекту регуляторного акту. Зауваження і пропозиції від членів територіальної громади.
4) Надані пропозиції щодо удосконалення Проекту Рішення № 1055 від 15.11.2018року згідно статті 34 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо удосконалення Проекту відповідно до принципів державної регуляторної політики.
- зобов`язати посадову особу міського голову Виконавчого комітету Шептицької міської ради Залівського Андрія Івановича, надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішення суду інформацію, що запитувалися і викладена у пункті 1. на адресу та електронну адресу, яка зазначена у заяві. 
Ухвалою від 25.03.2026 відкрите спрощене провадження без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач подав до міського голови Шептицької міської ради Запит про надання публічної інформації №1-мет-р від 15.02.2026. Листом Виконавчого комітету Шептицької міської ради від 23.02.2026р. №81.07-947/26/01.07-07.07 за підписом заступниці міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Марти Ващук позивачу надійшов лист про надання відповіді на Запит від 17.02.2026. 
Позивач стверджує, що відповіді на запитану інформацію, сформульовану у Запиті про надання інформації від 17.02.2026 йому не надано, вважає дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позов.
Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що рішення Червоноградської міської ради від 17.03.2022 №1151 «Про затвердження Статуту комунального підприємства «Червоноградський ринок» у новій редакції» не є регуляторним актом, оскільки не встановлює загальнообов`язкових правил для невизначеного кола осіб, а стосується діяльності конкретного суб`єкта господарювання, і його прийняття не потребує дотримання процедур, передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Отже, зазначене рішення не є регуляторним актом у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та не підлягало проходженню процедур підготовки, оприлюднення і аналізу регуляторного впливу, визначених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». З огляду на викладене, інформація, зазначена у запиті, не могла бути надана з підстав відсутності відповідних матеріалів, підготовка яких передбачена виключно для регуляторних актів. 
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Позивач надіслав відповідь на відзив, у якій зазначив: «…повторно надаю Суду свою позицію і доводи, що статут, (як установчий документ підприємства загалом) який за своїм призначенням, дійсно, не встановлює загальні правила для невизначеного кола суб`єктів господарювання, а тому не містить ознак регуляторного акту, якщо цей офіційний документ не містить положень, які підпадають під норму права встановленого частиною 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Оскільки засновником --Червоноградською міською радою та призначеними нею структурними органами -- розробником, затверджено цей офіційний документ — «Статут комунального підприємства Червоноградський ринок в новій редакції», у який внесене у пункт 5.1.4 цього Статуту самостійно створене Відповідачем положення спрямоване на правове регулювання господарських відносин, яке змінює правові норми методології формування і встановлення тарифів, відмінних до затверджених методологічних правових норм формування тарифів центральними органами держави. Це положення поширюється на невизначене коло осіб, застосовується неодноразово — отже за нормою права, встановленою статтею 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», прийнятий документ -- Рішення №1055 від 15.11.2018року «Про затвердження Статуту КП Червоноградський ринок у новій редакції» та повторно прийнятий -- Рішення від 17.03.20922року №1151 «Про затвердження Статуту КП Червоноградський ринок в новій редакції», відносяться до регуляторних актів, оскільки в них закладено окреме (внесене) положення яке спрямоване на правове регулювання господарських відносин між суб`єктами господарювання…».
Просив суд задовольнити позов.
Розглянувши надані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
ОСОБА_1 подав до міського голови Шептицької міської ради Запит про надання публічної інформації №1-мет-р від 15.02.2026.
У прохальній частині Запиту від 17.02.2026 просив надати таку публічну інформацію: 
1. Аналіз регуляторного впливу положення пункту 5.1.4 Статуту КП Червоноградський ринок у новій редакції. 
2. Експертний висновок комісії про відповідність Проекту Рішення № 1055 від 15.11.2018року статтям 4 та 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». 
3. Оприлюднення Проекту регуляторного акту. Зауваження і пропозиції від членів територіальної громади. 
4. Надані пропозиції щодо удосконалення Проекту Рішення № 1055 від 15.11.2018року згідно статті 34 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо удосконалення Проекту відповідно до принципів державної регуляторної політики. 
Виконавчий комітет Шептицької міської ради надіслав позивачу лист від 23.02.2026р. №81.07-947/26/01.07-07.07 за підписом заступниці міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Марти Ващук наступного змісту:
«…На час прийняття рішення Червоноградської міської ради від 15.11.2018 №1055 «Про затвердження Статуту комунального підприємства Червоноградський ринок в новій редакції» діяли норми Господарського кодексу України, за правилами статті 57 якого-установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. … З вищезгаданого законодавства випливає, що статут комунального підприємства (КП) є установчим документом, що регулює внутрішню діяльність конкретної юридичної особи, а не встановлює загальні правила для невизначеного кола суб`єктів господарювання, а тому не містить ознак регуляторного акту, не є регуляторним актом в розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі-Закон) та відповідно не повинен виконувати норми статті 5 Закону, що унеможливлює задоволення пунктів прохальної частини Запиту. Статут затверджується засновником (місцевою радою) як установчий документ, визначаючи цілі, структуру та управління підприємством. А регуляторний акт (згідно із законом "Про засади державної регуляторної політики") спрямований на зовнішнє регулювання господарських відносин, є нормативно-правовим актом, розрахованим на багаторазове застосування та невизначене коло осіб. Принагідно повідомляю, що рішення Червоноградської міської ради від 15.11.2018 №1055 «Про затвердження Статуту комунального підприємства Червоноградський ринок в новій редакції» втратило чинність. Звертаю Вашу увагу, що відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення….».
Не погодившись із відповіддю, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі – Закон №2939-VI).
Так, відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (стаття 2 Закону №2939-VI).
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно з ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Положенням п. 1, 5 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання … юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: … 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією) ( п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону № 2939-VI).
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).
Відповідно до ст. 14 Закону № 2939-VI розпоряники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Частина 5 ст. 19 Закону №2939-VI передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).
Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).
Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.
Судом встановлено, що позивач звернувся до міського голови Шептицької міської ради із Запитом про надання публічної інформації №1-мет-р від 15.02.2026.
Запитувана інформація стосувалась процедури прийняття регуляторного акта, яким позивач вважає «пункту 5.1.4 Статуту КП Червоноградський ринок у новій редакції».
Листом Виконавчий комітет Шептицької міської ради надіслав позивачу лист від 23.02.2026р. №81.07-947/26/01.07-07.07, яким фактично відмовив у наданні запитуваної інформації, зазначивши, що не вважає Статут КП Червоноградський ринок регуляторним актом, тому документи щодо такої процедури ним не створювались.
Суд зауважує, що у цій справі предметом спору є надання/не надання відповідачем як розпорядником інформації запитувану позивачем інформацію.
Судом встановлено, що відповідач надав відповідь на запит, повідомивши про відсутність запитуваної інформації.
Проте позивач порушення своїх прав пов`язує із тим, що Рішення Червоногорадської міської ради № 1055 від 15.11.2018 «Про затвердження Статуту КП Червоноградський ринок у новій редакції» та від 17.03.20922 №1151 «Про затвердження Статуту КП Червоноградський ринок в новій редакції» відносяться до регуляторних актів і міською радою порушений порядок їх прийняття.
Разом із тим суд наголошує, що дії відповідача щодо застосування положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» при прийнятті Рішення від 17.03.20922 №1151 «Про затвердження Статуту КП Червоноградський ринок в новій редакції» не розглядаються судом у цьому провадженні, оскільки не є предметом спору.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми, суд не встановив порушення при наданні відповіді на запит позивача, тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 2 КАС України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витра судом не проводиться.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна