ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 915/2190/25 

Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої
при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:
від позивача – не з`явився,
від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївпаливо” про стягнення 59363,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївпаливо” про стягнення пені в сумі 59363,00 грн., посилаючись на наступне.
Рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2024 № 65/134-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 65/50-02/2024 (далі - Рішення № 65/134-р/к) за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївпаливо», накладено штраф на суму 59363,00 грн.
Як вказує позивач, зазначене рішення № 65/134-р/к із супровідним листом від 19.12.2024 № 65-02/4780е було направлено засобами поштового зв`язку ТОВ «Миколаївпаливо» на адресу: вул. Соборна, буд. 12, оф. 404, м. Миколаїв, 54017, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0600995395280, яке повернуто за закінченням терміну зберігання.
Так, позивач із посиланням на ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вказує, що у разі, якщо вручити рішення немає можливості рішення органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення в офіційному друкованому органі, зокрема газеті «Урядовий кур`єр».
Наразі позивач зазначає, що оскільки прийняте рішення № 65/134-р/к вручити ТОВ «Миколаївпаливо» не представилось можливим, інформацію про прийняте рішення було оприлюднено в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 28.01.2025 № 21 (7946) на стор. 30.
Таким чином, позивач вказує, що рішення № 65/134-р/к вважається таким, що вручене ТОВ «Миколаївпаливо» 07.02.2025 р.
Наразі позивач зауважує, що відповідач не скористався цим правом та рішення №65/134-р/к у встановлений законодавством строк не оскаржив, а тому рішення № 65/134-р/к є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” є обов`язковим до виконання. Відтак, відповідач зобов`язаний був виконати рішення №65/134-р/к, а саме сплатити штраф, до 07.04.2025.
Разом з тим, позивач зазначає, що у встановлений законодавством строк Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі – Відділення, позивач) не отримувало від ТОВ «Миколаївпаливо» документи, що підтверджують сплату штрафу у розмірі 59363,00 грн. на виконання рішення № 65/134-р/к.
Посилаючись на ч. 8 ст. 56 Закону України “ «Про захист економічної конкуренції» у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу. При цьому, частиною дев`ятою цієї статті визначено, що наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.
Так, на виконання вищезазначених правових норм головою Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України видано наказ від 07.04.2025 № 65/25-Ю про примусове виконання рішення 65/134-р/к, який разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 07.04.2025 № 65-02/1705е направлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Як зазначає позивач, постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.04.2025 (копія додається) відкрито виконавче провадження № 77804977 з виконання наказу голови Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.04.2025 № 65/25-Ю про стягнення з ТОВ «Миколаївпаливо» 59363,00 грн. 
Наразі позивачем на підставі ч. 5 ст. 56 Закону “Про захист економічної конкуренції” здійснено нарахування пені у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за кожний день прострочення сплати штрафу. Так, згідно наданого розрахунку пені її розмір за період з 08.04.2025 (наступний день після закінчення двомісячного строку сплати штрафу, накладеного рішенням № 65/134-р/к по 22.12.2025 (день до якого розраховано пеню) становить 229734,81 грн. (59363,00 грн. х 1,5% х 258 дн.) 
Проте, оскільки за ч. 5 ст. 56 Закону «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, відповідно з урахуванням розміру штрафу 59363,00 грн. позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 59363,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.01.2026 р. вказану позовну заяву Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/2190/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 02.02.2025 р. о 16:30. 
30.01.2026 р. від представника позивача – Цвігун Н.Ф. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. №1396/25), в якій позивач просить суд провести судове засідання, що призначене на 02.02.2026 о 16:30, за відсутності представника позивача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 02.02.2026 у справі № 915/2190/25 підготовче засідання відкладено на 04 березня 2026 року о 16:30 з огляду на неявку відповідача.
02.03.2026 від представника позивача – Цвігун Н.Ф. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. №2751/26), в якій позивач просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.03.2026 р. у справі № 915/2190/25 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 26.03.2026 р. о 09:00.
20.03.2026 р. від представника позивача – Цвігун Н.Ф. до господарського суду через підсистему “Електронний суд” ЄСІТС надійшла заява (вх. № 3778/26), в якій позивач просить провести розгляд справи без участі представника позивача.
В судове засідання, призначене на 26.03.2026, представники сторін не з`явились.
Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач у судові засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Так, надіслані на адресу відповідача копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.01.2026, ухвали суду від 02.02.2026 про відкладення розгляду справи, ухвали суду від 04.03.2026 про закриття підготовчого провадження, були повернуті до суду без вручення з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою. 
За змістом п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS – 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази – відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
В п. 82 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані листи з позначкою “Судова повістка”, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності – будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою “Судова повістка”.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20).
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – сучасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).
При цьому, враховуючи неотримання відповідачем поштової кореспонденції за своїм місцезнаходженням, судом протягом всього строку розгляду справи вживалися додаткові заходи щодо належного та фактичного повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом.
Також згідно ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.
З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи, господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать наявні в матеріалах справи оголошення.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.
На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Разом з тим, з урахуванням положень ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
З огляду на неявку представників сторін в судове засідання 26.03.2026 року, судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України підписано скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення без його проголошення.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.
Як випливає з матеріалів справи, Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України здійснювався розгляд справи №65/50-02/2024 за ознаками вчинення ТОВ «Миколаївпаливо» (ідентифікаційний код юридичної особи 41917991) та ТОВ «Торгова компанія Миколаївоблпаливо» (ідентифікаційний код юридичної особи - 41105515) порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (ідентифікаційний код юридичної особи 44187119) на закупівлю: «Вугілля кам`яне, ДГ (13-100), ДСТУ 7146 та ДСТУ 3472», відповідно до ідентифікатора закупівлі UA-2023-09-11-011841-a.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” (в редакції чинній на момент проведення перевірки) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Відповідно до ст. 3 цього Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.
Згідно зі ст. 22 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України “Про захист економічної конкуренції” №2210-ІІІ від 11.01.2001р. розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.
Відповідно до абз. 2, 7 ч. 1 ст. 48 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.
Розпорядженням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.07.2024 № 65/58-рп/к (далі - Розпорядження) розпочато розгляд справи № 65/50-02/2024 у зв`язку з наявністю у діях ТОВ «Миколаївпаливо» (ідентифікаційний код юридичної особи 35106673) та ТОВ «ТК МОП» (ідентифікаційний код юридичної особи 41105515) ознак порушень законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro» на закупівлю: «вугілля кам`яне, ДГ (13-100), ДСТУ 7146 та ДСТУ 3472», яка проведена Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (ідентифікаційний код юридичної особи 44187119) відповідно до ідентифікатора закупівлі UA-2023-09-11-011841-a.
18.12.2024 р. Адміністративною колегією Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду матеріалів справи № № 65/50-02/2024 прийнято рішення від 18.12.2024 № 65/134-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу», яким визнано дії ТОВ «Миколаївпаливо» та ТОВ «Торгова компанія Миколаївоблпаливо» порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів (тендерів), проведених Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області на закупівлю: вугілля кам`яне, ДГ (13-100), ДСТУ 7146 та ДСТУ 3472, відповідно до ідентифікатора закупівлі UA-2023-09-11-011841-a.
За вказане порушення на ТОВ “Миколаївпаливо” згідно з рішенням позивача від 18.12.2024 № 65/134-р/к накладено штраф у розмірі 59363,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, – рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.
Як вбачається з матеріалів справи, вказане рішення Адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.12.2024 № 65/134-р/к було направлено супровідним листом позивача за вих. № 65-02/4780е від 19.12.2024 на юридичну адресу відповідача ТОВ «Миколаївпаливо»: вул. Соборна, буд. 12, оф. 404, м. Миколаїв, 54017, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600995395280. Однак, надіслане рішення АМК було повернуто разом з поштовим конвертом та рекомендованим поштовим повідомленням 0600995395280 без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» згідно з довідкою Укрпошти ф. 20.
На підставі положень частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки прийняте рішення № 65/134-р/к вручити ТОВ «Миколаївпаливо» не представилось можливим, інформація про прийняте 18.12.2024 р. Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішення № 65/134-р/к відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївпаливо» була оприлюднена в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” № 21 (7946) від 28.01.2025 року на стор. 30. 
З огляду на викладене, на підставі положень ч. 1 ст. 56 Закону № 2210-ІІІ, рішення територіального відділення АМК № 65/134-р/к від 18.12.2024 у справі № 65/50-02/2024 вважається таким, що вручено відповідачу – Товариству з обмеженою відповідальністю «Миколаївпаливо» через 10 днів з дня оприлюднення, тобто 07.02.2025 року.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.
Згідно з ч. 13 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.
Отже, накладений на відповідача штраф підлягав оплаті у двомісячний строк з дня отримання рішення, тобто кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу відповідно до ч. 3 статті 56 Закону №2210-ІІІ є 07.04.2025. Водночас документи, що підтверджують оплату штрафу, протягом п`яти днів з дня оплати штрафу відповідачем не були надані до Антимонопольного комітету України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання цього рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
При цьому, як з`ясовано судом, у встановлений ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” строк зазначене рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/134-р/к від 18.12.2024 не було оскаржено відповідачем до господарського суду, докази такого оскарження в матеріалах справи відсутні. Відтак, вищевказане рішення Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є чинним, а тому відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 8, 9 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу. Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом. Зазначені в абзаці першому цієї частини накази мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Так, головою адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України видано наказ від 07.04.2025 № 65/25-Ю про примусове виконання рішення № 65/134-р/к від 18.12.2024 щодо накладення на ТОВ “Миколаївпаливо” штрафу у розмірі 59363,00 грн. та стягнення його на відповідні реквізити (отримувач: Миколаїв. ГУК/Миколаївськ. р-н/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN): UA758999980313060106000014230, код класифікації доходів бюджету: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»).
Вказаний наказ був пред`явлений до виконання позивачем до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.04.2025 відкрито виконавче провадження № 77804977 з виконання наказу Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.04.2025 № 65/25-Ю про стягнення з ТОВ «Миколаївпаливо» 59363,00 грн.
Поряд з наведеним судом встановлено, що накладений на відповідача штраф останнім в добровільному порядку не сплачено. Вказані обставини відповідачем не спростовано, відповідні докази сплати штрафу в матеріалах справи відсутні. Частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.
Між тим предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 59363,00 грн.
Підстави та умови нарахування пені в даному випадку визначаються статтею 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, яка встановлює як обов`язковість пені в разі несплати штрафу, так і правила обчислення її розміру та строки нарахування.
Так, згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Як випливає зі змісту позову, позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за прострочення сплати штрафу (258 дн.) в розмірі 229734,81 грн. (59363,00 х 1,5% х 258 дн.), за наступний період: з 08.04.2025 (наступний день після закінчення двомісячного строку сплати штрафу, накладеного рішенням № 65/134-р/к) по 22.12.2025 (день до якого розраховано пеню).
Однак, враховуючи те, що розмір пені не може перевищувати розміру накладеного штрафу, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в заявленому розмірі 59363,00 грн., враховуючи несплату відповідачем накладеного на нього штрафу.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до абз. 3 ст. 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі про: стягнення несплаченої у добровільному порядку пені.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про стягнення з ТОВ “ Миколаївпаливо” пені у розмірі 59363,00 грн. відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївпаливо” про стягнення 59363,00 грн. задовольнити.
2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївпаливо” (54017, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Соборна, буд. 12, офіс 404; код ЄДРПОУ 35106673) до Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») пеню в сумі 59363/п`ятдесят дев`ять тисяч триста шістдесят три/грн. 00 коп.
3. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю “Миколаївпаливо” (54017, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Соборна, буд. 12, офіс 404; код ЄДРПОУ 35106673) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (65029, Одеська область, м. Одеса, вул. Мечникова, 32; код ЄДРПОУ 20992104; р/р UA438201720343180001000008516, Державна казначейська служба України, МФО 820172) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 40 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 10.06.2026 року, з урахуванням умов воєнного стану та завантаженості судді Ільєвої Л.М., а також у зв`язку з перебуванням судді Ільєвої Л.М. у щорічній відпустці у період з 04.05.2026 по 08.05.2026 року та у відрядженні 08-09.06.2026 року.

Суддя Л.М. Ільєва