Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/216/26 
Провадження №2-а/377/2/26 

14 травня 2026 року  Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Кононової Н.О., 
позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи,  поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, Зогія О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції Зогій Олександр Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року,- 
У С Т А Н О В И В:
До суду 04 березня 2026 року засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач, посилаючись на частину 2 статті 19, статтю 62 Конституції України, статті 245, 251, 268, 279-280, 283, 287-289, 293 КУпАП, пункт 2 частини 3 статті 126, статті 286 КАС України, просить:
- скасувати постанову поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції Зогія Олександра Андрійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати на оплату судового збору у розмірі 665,60 гривень. 
Позов обґрунтований тим, що 23 грудня 2025 року поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції Зогієм О.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 23 грудня 2025 року о 16 годині 06 хвилин на перехресті провулку Шкільного та проспекту Незалежності, керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», проїхавши перехрестя без зупинки, не пред`явив на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, за відомостями ГСЦ МВС не отримував посвідчення водія категорії «В», чим порушив пункт 8.4. «б», пункт 2.4. «а» та 2.1. Правил дорожнього руху. Позивач не згоден з постановою від 23 грудня 2025 року, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були пред`явлені поліцейському. Зупинення поліцейськими транспортного засобу позивача було здійснено без законних підстав, передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки позивач не порушував Правил дорожнього руху. Будь-яких інших підстав для зупинення автомобіля позивача поліцейський йому не повідомляв. Не зважаючи на неправомірність вимоги поліцейського, висловленої йому після безпідставного зупинення, ним були пред`явлені поліцейському реєстраційний документ на транспортний засіб, посвідчення водія. У свою чергу зобов`язання виконувати дану вимогу за безпідставною зупинкою у нього не було, що свідчить про відсутність в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень та є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття справи ( а.с. 3-11). 
Ухвалою судді від 26 березня 2026 року поновлено позивачу строк для звернення до адміністративного суду, прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання на 07 квітня 2026 року ( а.с. 30-34).
06 квітня 2026 року до суду в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області Жеребят`єва Д.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до постанови серії БАБ № 785405 від 23 грудня 2025 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 гривень. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 23 грудня 2025 року, керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, за відомостями ГСЦ МВС не мав права керування транспортним засобом, чим порушив пункт 2.4. «а», пункт 8.4. «б» Правил дорожнього руху. У відповідності до частини 2 статті 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Відповідно до відеозаписів з автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Зокрема, водій не виконав обов`язкової повної зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія) або краєм проїжджої частини, здійснивши зупинку вже після проїзду зони дії вказаного знаку. Про даний факт правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено негайно, а відеозаписи надані йому для ознайомлення на місці події. Після зупинки транспортного засобу, на законну вимогу поліцейського, ОСОБА_1 відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Свою відмову останній мотивував «неправомірністю» вимоги через відсутність, на його думку, доказів порушення Правил дорожнього руху. Проте, згідно з п. 2.4. «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Правил дорожнього руху . Чинне законодавство не надає водію права на власну оцінку законності зупинки, як умови для виконання обов`язку пред`явити документи. Доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки не буде доведено, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. В подальшому, у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, за допомогою наявних баз даних та згідно з відомостями ГСЦ МВС України було встановлено, що ОСОБА_1 взагалі не отримував посвідчення водія категорії «В». Дана інформація офіційно підтверджена листом ВП № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 31 березня 2026 року № 77136-2026. Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 785405 від 23 грудня 2025 року є законною та не підлягає скасуванню ( а.с. 48-51).
В судовому засіданні 07 квітня 2026 року було оголошено перерву за клопотанням позивача до 20 квітня 2026 року на підставі частини другої статті 223 КАС України ( а.с. 56-58).
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року за клопотанням позивача витребувано із Головного сервісного центру МВС інформацію про те, чи видавались ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 20.05.1993 та посвідчення водії серії НОМЕР_3 від 08.07.1995 чи інші посвідчення на право керування транспортними засобами категорії В і відкладено судовий розгляд справи на підставі пункту 4 частини другої статті 205 КАС України до 14 травня 2026 року ( а.с. 71-73).
В судовому засіданні, яке відбулося 20 квітня 2026 року, позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що 23 грудня 2025 року о 16 годині 06 хвилин він дійсно, керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджав перехрестя провулку Шкільного та проспекту Незалежності в м.Славутичі, та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», проїхавши перехрестя без зупинки, оскільки не побачив вказаного дорожнього знаку. Після зупинки його транспортного засобу поліцейськими, він не пред`явив на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, оскільки вважав його зупинку незаконною. Після спілкування з адвокатом він пізніше пред`явив посвідчення водія, але поліцейський повідомив, що відносно нього вже винесена постанова. Не заперечуючи вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпП після дослідження доказів, він категорично заперечує вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, оскільки в нього є посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 08.07.1995 з правом керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С».
Відповідач – Головне управління Національної поліції в Київській області в призначене судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце судового засідання повідомлене належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету. 
Поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції Зогій Олександр Андрійович, третя особа у справі, у судовому засіданні, яке відбулося 20 квітня 2026 року, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 23 грудня 2025 року о 16 годині 06 хвилин на перехресті провулку Шкільного та проспекту Незалежності, керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонений», проїхавши перехрестя без зупинки. Після його зупинки на підставі статі 35 Закону України «Про Національну поліцію» він не пред`явив на його законного вимогу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. За відомостями ГСЦ МВС було встановлено, що позивач не отримував посвідчення водія категорії «В». Таким чином, враховуючи, що позивач порушив пункт 8.4. «б», пункт 2.4. «а» та 2.1. ПДР, ним була винесена постанова серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року, згідно з якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126, частиною 2 статті 126 КУпАП, з урахуванням частини 2 статті 36 КУпАП, яка є законною, тому скасуванню не підлягає.
Вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови серії БАБ № 785405 від 23.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції Зогієм Олександром Андрійовичем, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 , позивача у справі, притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 1 статі 126, частиною 2 статті 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.
Як вбачається із зазначеної постанови, 23 грудня 2025 року, о 16 годині 06 хвилин, на перехресті провулку Шкільний та проспекту Незалежності водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», поїхавши перехрестя без зупинки, не пред`явив на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, за відомостями ГСЦ МВС не отримував посвідчення водія категорії «В», чим порушив пункт 2.1. «а», 2.4. «а», пункт 8.4. «б» Правил дорожнього руху.
Не погодившись із постановою серії БАБ № 785405 від 23.12.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції Зогієм Олександром Андрійовичем, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (стаття 245 КУпАП).
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема,  частина перша статті 122, частини перша, друга статті 126 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі на місці вчинення правопорушення ( стаття 283 КУпАП).
Згідно із статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями), згідно з пунктом 1.9 яких особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху повинні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, б)реєстраційний документ на транспортний засіб, ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
 
За приписами підпункту «а» пункту 2.4. Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Правил дорожнього руху. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух».
Відповідно до пункту 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб;
ґ) поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з частиною другою статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством. 
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених в пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. 
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до підпункту «б» пункту 8.4. Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, зокрема знаки пріоритету, які встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.
Як зазначено у розділі 33 Правил дорожнього руху, знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» є знаком пріоритету, відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частинами першою, другою статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 ( далі - Інструкція № 1408/27853), у разі виявлення порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу.
За встановленим правилом пунктів 9, 10 Розділу ІІІ Інструкції № 1408/27853, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу ІV Інструкція № 1408/27853, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
За приписами частини другої статті 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я по батькові ( за наявності), дату народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення та прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент порушення ( марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався), розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу ( частина третя статті 283 КУпАП). 
Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, за те, що 23 грудня 2025 року, о 16 годині 06 хвилин, на перехресті провулку Шкільний та проспекту Незалежності керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , він не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», проїхавши перехрестя без зупинки, чим порушив пункт 8.4. «б» Правил дорожнього руху. Також вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП за те, що він не пред`явив на вимогу поліцейського свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, а також за частиною 2 статті 126 КУпАП за те, що за відомостями ГСЦ МВС не отримував посвідчення водія категорії «В», чим порушив пункти 2.1. «а», 2.4. «а» Правил дорожнього руху. 
З досліджених  відеозаписів з автомобільного відеореєстратора, нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських на диску DVD-R, встановлено, що 23 грудня 2025 року о 16:06 годині поліцейські на службовому автомобілі рухаються за автомобілем «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , який не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», проїхавши перехрестя без зупинки. Вказаний автомобіль зупинився на стоянці, до якого підійшов поліцейський, представився водію, повідомив причину зупинки транспортного засобу, а саме не виконання вимоги знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено»,  та попросив пред`явити посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб, а також повідомив про здійснення відеозапису на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Водій на неодноразові вимоги поліцейського надати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб відмовляється їх надавати, вимагаючи надати доказ вчинення ним правопорушення та порушення Правил дорожнього руху. Після встановлення особи водія, поліцейський повідомляє йому, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за не виконання вимоги знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», та за не пред`явлення на вимогу поліцейського посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Також поліцейський повідомляє водію, що відповідно до ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» відсутні дані про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В» і тому його буде притягнуто до адмінвідповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП, на що ОСОБА_1 повідомив, що у нього є посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «В», проте вказане посвідчення водія поліцейському не пред`явив. Відеозаписом зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених статтею 268 КУпАП, та положення статті 63 Конституції України, складання постанови про вчинення адміністративних правопорушень. Після складання постанови про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 підійшов до поліцейського та пред`явив посвідчення водія, проте поліцейський відповів, що справа про адміністративні правопорушення розглянута та винесена постанова.
Таким чином, відеозаписами з автомобільного відеореєстратора, нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських на диску DVD-R, підтверджено, що водій ОСОБА_1 23 грудня 2025 року о 16:06 годині, керуючи автомобілем «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», проїхавши перехрестя без зупинки, чим порушив пункт 8.4. «б» Правил дорожнього руху. Також вказаними відеозаписами підтверджено, що водій ОСОБА_1 на законну вимогу поліцейського, пов`язану із порушенням ним Правил дорожнього руху, не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив пункт 2.4. «а» Правил дорожнього руху. Позивачу було неодноразово повідомлено причину зупинки відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». При спілкуванні на неодноразову вимогу поліцейського позивач не пред`явив документи, зазначені в пункті 2.1 «а», «б» Правил дорожнього руху. Окрім цього, останній декілька разів повідомляв поліцейському, що документи у нього є в наявності, але він вважає зупинку незаконною. На думку позивача з цієї підстави він не має пред`являти документи, доки поліцейський не доведе йому, що зупинка транспортного засобу була законною. Таке посилання позивача на те, що він не зобов`язаний надавати на вимогу поліцейського документи, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб є необґрунтованими, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Аналізуючи зазначені докази у сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП. 
Разом з тим, суд вважає, що в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, виходячи з такого. 
З положень частини 2 статті 126 КУпАП вбачається, що відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Таким чином, вина позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні повинна доводитися відповідними доказами, і матеріали справи повинні містити докази безпосереднього керування позивачем транспортним засобом та відсутність у нього права керування транспортними засобами взагалі та/або відповідної категорії.
Згідно з пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяться на категорії, зокрема категорія В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми.
Виходячи з викладеного, з врахуванням технічних характеристик автомобіля «Subaru Forester», 2007 року випуску, зазначених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , копія якого долучена до матеріалів справи, та пункту 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, для керування автомобілем «Subaru Forester», 2007 року випуску, достатньо наявності посвідчення водія категорії - В.
Відповідно до інформації №77136-2026, виданої 31.03.2026 ВП № 2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, згідно даних Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» підсистема «ГСЦ Посвідчення водія», ОСОБА_1 видане посвідчення водія НОМЕР_2 , термін дії з 20.05.1993, категорії А, С ( статус «не визначений. Міграція») ( а.с. 45).
Проте, згідно з інформацією Головного сервісного центру МВС № 31/14849-9658-2026 від 29.04.2026, наданої на виконання ухвали суду від 20.04.2026, станом на 27 квітня 2026 року в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація про видачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) 20 травня 1993 року Центром ДАІ 5306 посвідчення водія серії НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорії «А,С». Дане посвідчення водія має статус «не визначений. Міграція»; 2) 08 липня 1995 року Центром ДАІ 5301 (м.Полтава) посвідчення водія серії НОМЕР_3 , з правом керування транспортними засобами категорії «А, В, С». Дане посвідчення водія має статус «зданий в архів»; 3) 22 квітня 2026 року ТСЦ МВС № 7441 ( м.Чернігів) посвідчення водія серії НОМЕР_5 , з правом керування транспортними засобами категорії «А1, А, В1, В, С». Дане посвідчення водія діє по 22 квітня 2056 року та має статус «виданий» ( а.с. 80-84).
Позивачем долучено до матеріалів справи копію посвідчення водія серії НОМЕР_3 , з правом керування транспортними засобами категорії «А, В, С», оригінал якого оглянуто в судовому засіданні 20 квітня 2026 року, та водійську картку, з якої вбачається, що 20 травня 1993 року ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорії «А,С». 08 липня 1995 року ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_3 , з правом керування транспортними засобами категорії «А, В, С» ( а.с. 16, 64).
Таким чином, право керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 23 грудня 2025 року підтверджено у належний спосіб, що свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статі 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, норми процесуального законодавства, якими керується суд при розгляді справи про оскарження рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, прямо передбачають повноваження суду на зміну застосованого заходу стягнення з умовою, що таке стягнення не може бути посилено.
Наведені положення також закріплено у статті 293 КУпАП, відповідно до якої орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни , а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП та частиною 1 статті 126 КУпАП, і відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, то суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року та закрити справу в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3 400 гривень. Змінити захід стягнення у постанові про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення з урахуванням частини 2 статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як зазначено у частині третій статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. 
Позивач сплатив за подання позову судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Виходячи з того, що позов підлягає частковому задоволенню, то необхідно стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 332 гривні 75 копійок
Керуючись статтями 243-246, 286 КАС України, -
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції Зогій Олександр Андрійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 року задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 рокута закрити справу в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3 400 гривень. Змінити захід стягнення у постанові про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №785405 від 23 грудня 2025 рокув частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122, частиною 1 статті 126 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення з урахуванням частини 2 статті 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 гривень.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 332 гривні 75 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – Головне управління Національної поліції в Київській області, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок № 15, код ЄДРПОУ: 40108616.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції Зогій Олександр Андрійович, місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, місто Славутич, вулиця Героїв Дніпра, 4.
Рішення складено 14 травня 2026 року.
Суддя  Н. Ф. Теремецька