Справа № 954/2122/25
Номер провадження 2/954/83/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у судовому засіданні в селище Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності.В обґрунтування позову послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер її чоловік – ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина: на 38/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 162,9 кв.м., житловою площею 65,9 кв.м. Яка належала спадкодавцю на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування, ВВВ/598303 від 11.02.2004 р. посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Семиженко О.В., реєстровий номер 439; а також на квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею – 66,2 кв. м., житловою площею – 39,2 кв. м., яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування, ВРР/897027, 13.05.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нот. округу Херсонської області Тоткало О.А. реєстровий номер 714. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого спадкодавця. 24.07.2013 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини до Каховської міської державної нотаріальної контори. Їй було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34646097 про реєстрацію спадкової справи №54785969. 24 лютого 2024 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX на території України було введено воєнний стан. З 24 лютого 2022 року територія Каховської міської територіальної громади опинилася в тимчасовій окупації та позивач не встигла отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно - 38/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та цілу квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею – 66,2 кв. м., житловою площею – 39,2 кв. м. Через окупацію російськими військами м. Каховка, ОСОБА_1 вимушена була переміститись до м. Івано-Франківська, де вона звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу - Кавацюк Наталії Ярославівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що залишилось після смерті її чоловіка – ОСОБА_2 , а саме: 38/200 частки житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею – 66,2 кв. м., житловою площею – 39,2 кв. м. 08.05.2025 року позивачу була надана відповідь, якою нотаріус відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Свою відмову мотивував тим, що за даними Спадкового реєстру, в рамках сформованої спадкової справи № 54785969, 27.11.2013 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку за реєстровим номером № 1064, а також свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти за реєстровим номером № 165. Оскільки процедуру видачі свідоцтва про право на спадщину за законом вже було розпочато до введення військового стану на території України та до набрання чинності п. 20 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, то не вбачається можливим видати свідоцтво на право на спадщину за законом на нерухоме майно, що залишилось після смерті чоловіка – ОСОБА_2 . У зв`язку з викладеним просить задовольнити позов та розглянути справу у її відсутність.
У судове засідання представник відповідача не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Херсон помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.10.2012.
На час смерті ОСОБА_2 був власником на праві приватної спільної часткової власності 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування ВВВ/598303 від 11.02.2004 р. посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Семиженко О.В., реєстровий номер 439.
До того ж, ОСОБА_2 був власником квартири номер АДРЕСА_2 , загальною площею – 66,2 кв. м., житловою площею – 39,2 кв. м., на підставі договору дарування, ВРР/897027, 13.05.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Тоткало О.А. реєстровий номер 714. 
08.05.2025 постановою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Кавацюк Н.Я. спадкоємцю ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 а, оскільки вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку за реєстровим номером № 1064, а також свідоцтво про право на спадщину за законом на кошти за реєстровим номером № 165. 
Отже, після смерті чоловіка позивачка є спадкоємницею 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також квартири номер АДРЕСА_2 , та звернулася із відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса.
Щодо підтвердження права власності ОСОБА_2 а на 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також квартири номер АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України.
Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже, на час смерті ОСОБА_2 був власником на праві приватної спільної часткової власності на 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також квартири номер АДРЕСА_2 .
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, у тому числі за законом, відповідно до ст.1217 ЦПК України.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за вдачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з нормами ст. ст. 12, 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.
Таким чином, встановлено, що позивач являється спадкоємцем за законом на 38/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а також квартири номер АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. ст. 376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 38/200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_2 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О.В. Гончаренко