Справа № 488/2253/25 
Провадження № 2/477/646/26   

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
20 квітня 2026 року         м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем –Хлибовою Г.Є.,
з участю: 
представника позивача – Юзипчука М.В.,
представника відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області за правилами спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитними договорами №3387716380-174262 від 04 січня 2022 року, № 4211784 від 26 грудня 2021 року у сумі 71947,00 грн., судові витрати: судовий збір – 2422,40 грн., правнича допомога – 25000,00 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 04 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 3387716380-174262.
ОСОБА_2 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому Кредитодавцем (ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») було перераховано грошові кошти у сумі 3000,00 грн. Строк дії договору 18 днів, до 22 січня 2022 року. За користування кредитом відповідач зобов`язана сплатити позивачу плату згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Процентна ставка за користування кредитом становить 0,50% за кожен день користування кредитом (180% річних).
ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, що спричинило виникнення простроченої заборгованості у сумі 3270,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 270,00 грн. - заборгованість по відсоткам. 
07 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «Коллект центр» був укладений Договір №07/03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений Договір №18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект центр» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором позики 04 січня 2022 року Договір позики № 3387716380-174262.
До фактора перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором у сумі 7131,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4131,00 грн. - заборгованість по відсоткам. 
Однак після відступлення прав грошової вимоги, ОСОБА_2 погашення існуючої заборгованості не здійснює, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 7131,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3000,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4131,00 грн.

Крім цього, 26 грудня 2021 року  товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2  уклали договір про споживчий кредит №4211784. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідач отримала кредит у сумі 20000,00 грн. Строк кредитування 16 днів з 26 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року. Проценти за користування кредитом 1216,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 600,00 грн., яка нараховується за ставкою 3,00 % від суми кредиту одноразово. 
Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань виникла заборгованість у сумі 64816,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням –20000,00 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами – 44216,00 грн; заборгованості за комісією – 600,00 грн. 
26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір факторингу №26-07/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором від 26 грудня 2021 року №4211784.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 26 липня 2024 року №26-07/24, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 64816,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням –20000,00 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами – 44216,00 грн; заборгованості за комісією – 600,00 грн.
Однак після відступлення прав грошової вимоги, ОСОБА_2 погашення існуючої заборгованості не здійснює, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 64816,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням –20000,00 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами – 44216,00 грн; заборгованості за комісією – 600,00 грн..
Оскільки відповідачем у добровільному порядку не сплачена заборгованість, позивач просить її стягнути у судовому порядку. 

У встановлений законом строк представником відповідача направлений до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги визнає частково та просить відмовити позивачу у стягненні з відповідача 4131,00 грн. заборгованості за нарахованим процентами на дату відступлення прав вимоги до Договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262. Крім цього, відмовити позивачу у стягненні 43000,00 грн. відсотків за період з 12 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року, виходячи з розрахунку 1000,00 грн. за день за договором про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року №4211784.
В обґрунтування зазначила, що позивачем не надані докази, які обґрунтовують розрахунок заявлених до стягнення відсотків за Договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 у сумі 4131,00 грн. на дату відступлення права вимоги. 
Так, за усталеною судовою практикою (зокрема про це зазначено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18)), право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Зазначила, що строк кредитного договору від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 становить 18 днів, а тому відповідно до мов договору сума заборгованості по відсоткам має становити 270,00 грн. (0,5% х 3000,00 грн. х 18 днів)
Таким чином, нарахування позивачем (та заявлена до стягнення) 4131,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками за договором № 3387716380-174262 від 04 січня 2022 року не відповідає умовам договору.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4211784 від 26 грудня 2021 року, зазначила, що саме нарахування відсотків у сумі 1216,00 грн. за період 27 грудня 2021 року - 11 січня 2022 року (включно) з розрахунку 76,00 грн. на день – відповідає умовам пунктів 1.3,1.4,1.5, 1.5.2 Договору і відповідачем не оспорюється.
Відповідач не визнає нараховані відсотки за період з 12 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року у сумі 43000,00 грн., оскільки вважає, посилання позивача на пункт 4.2 Договору безпідставним з огляду на відсутність оновлених графіків платежів, які, виходячи з положень зазначеного пункту, а також норм цивільного законодавства та умов Договору, є обов`язковою передумовою для виникнення у Кредитодавця права нараховувати відсотки за користування кредитом за межами строку кредитування, передбаченого пунктами 1.3. та 1.4.договору (кредит надається строком на 16 днів з 26 грудня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісій за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 11 січня 2022 року).
Згідно з умовами вказаних підпунктів пролонгація на пільгових умовах можлива за умови відповідного звернення позичальника. Оскільки відповідач за такою пролонгацією не зверталася, і позивач у своєму позові також не зазначає, що такі звернення мали місце, то такої пролонгації (на пільгових умовах) не відбувалось.
Вказала на те, що позивачем, у разі пролонгації строку договору, не були оновленні графіки погашення боргу, як це передбачено Договором. 
Таким чином відсутність відомостей про те, що попередній кредитор Позивачки (ТОВ «Мілоан» - кредитодавець за договором № 4211784 від  2 грудня 2021 року) не погодив у січні-лютому 2022 року відповідачу продовження строку користування кредитом та не скористався своїм правом на нарахування відсотків за стандартною (базовою) ставкою, що підтверджується відсутністю нових графіків платежів, - позивач у справі - який не є стороною договору № 4211784 від 26 грудня 2021 року, а набув лише право на стягнення заборгованості - не є суб`єктом, наділеним у спірних правовідносинах повноваженнями змінювати позицію Кредитодавця (ТОВ «Мілоан») у договірних відносинах з відповідачем, яка мала місце у січні-лютому 2022 року
З огляду на зазначене, нарахування позивачем відсотків за користування відповідачем кредитом після 11 січня 2022 року є абсолютно безпідставним.
Щодо суми витрат на правничу допомогу, зазначила, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим обсягом послуг, затраченим ними часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Враховуючи те, що вказані кредити були оформлені у зв`язку з перебуванням відповідача у скрутному матеріальному становищі, та тим, що вона була тимчасово безробітною, вказані витрати не відповідають критерію розумності їх розміру, є неспівмірними зі складністю справи, позовними вимогами, їх розміром, з урахуванням викладеного вище,  просили суд зменшити їх розмір, оскільки він не доведений, документально необґрунтований та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якому просив позовну заяву задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Щодо розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит 26 грудня 2021 року  договір про споживчий кредит №4211784, зазначив, що підписуючи договори сторони погодили всі умови, у тому числі нарахування відсотків у разі неналежно виконання зобов`язання позичальником. Так, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням договору відповідач погодилася на зазначені умови. Отже, нею надана згода на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
Відповідачем, у свою чергу не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, у тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору. 
Так, оскільки фінансова установа, правонаступником якої за договором факторингу є позивач, виконала всі передбачені кредитним договором умови щодо надання відповідачу кредитних коштів, а останній, за укладеним договором вказані грошові кошти отримав, однак свої зобов`язання щодо їх повернення відповідно до умов договору не виконав, хоча таку можливість мав, але без поважних причин цього не зробив, вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, а отже вимога позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу кредиту та заборгованості за відсотками ґрунтується на вимогах закону, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.
Додатково зазначив, що ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору факторингу.
Щодо розрахунку заборгованості за договором 04 січня 2022 року Договір позики № 3387716380-174262 зазначив, що у розділі 5 Договору позики містяться застереження про те, що позичальник підтверджує що до укладання Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України. До того ж, на момент укладення договору позичальник не звертався до кредитора із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пролонгацією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, що свідчить про прийняття та згоду з усіма умовами такого договору, в тому числі із спірними умовами про продовження строку кредитування. 

Представником відповідача до суду подано заперечення, зміст якого узгоджується з позицією викладеною у відзиві на позовну заяву. 

Представник позивача під час судового розгляду підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Наполягав на тому, що розрахунок заборгованості проведений відповідно до узгоджених з відповідачем умовами договорів. Зазначив, що ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору факторингу.
Відповідач у судове засідання не з`явилася. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, посилаючись на підстави викладенні у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити позивачу у стягненні заборгованості за нарахованими відсотками за договором 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 у сумі 4131,00 грн., а також у стягненні відсотків за період з 12 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року, виходячи з розрахунку 1000 грн. за день за договором від 26 грудня 2021 року №4211784 у сумі 43000,00 грн. 
Просила відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. А також відшкодувати відповідачу судові витрати на правовому допомогу. 

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.
04 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_2 був укладений Договір позики № 3387716380-174262.
ОСОБА_2 здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки.
Сума позики 3000,00 грн (п. 2.2 Договору). 
Відповідно до п. 2.3 Договору строк його дії 18 днів, до 22 січня 2022 року. 
За користування кредитом відповідач зобов`язаний сплатити позивачу плату згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Процентна ставка за користування кредитом становить 0,50% за кожен день користування кредитом (180% річних) (п. 9.13 Договору). 
Крім цього, умовами договору, а саме пунктом 9.6 передбачено, що сторони домовилися, що після закінчення строку дії Договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1 404 % річних підлягають сплаті не пізніше дня, що слідкує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника. 

ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, що підтверджується довідкою технологічного оператора платіжних послуг PSP PLATON про проведення транзакції на суму 3000,00 грн. (а.с. 53 зворотна сторона).
Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, що спричинило виникнення простроченої заборгованості станом на 07 березня 2023 року у сумі 3270,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 270,00 грн. - заборгованість по відсоткам. 
07 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «Коллект центр» був укладений Договір №07/03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262.
До фактора перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №07/03/2023 від 07 березня 2023 року, до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики04 січня 2022 року № 3387716380-174262 на загальну суму 7131,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4131,00 грн. - заборгованість по відсоткам.
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект центр» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений Договір №18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект центр» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262.
До фактора перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників від 18 лютого 2025 року до договору факторингу №18-02/25 від 18 лютого 2025 року, ТОВ «Коллект центр» передав, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняв Реєстр боржників згідно з договором факторингу №18-02/25 від 18 лютого 2025 року.
Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №18-02/25 від 18 лютого 2025 року, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги ОСОБА_2 за Договором позики 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 на загальну суму 7131,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3000,00 грн.; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4131,00 грн.

Крім цього, судом встановлено, що 26 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був укладений договір за №4211784. 
Відповідно до умов договору ТОВ «МІЛОАН» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн. (пункт 1.2 Договору), на наступних умовах: 
строк кредитування 16 днів з 26 грудня 2021 року (п. 1.3 Договору); 
термін повернення кредиту і сплати комісії 11 січня 2022 року (п. 1.4 Договору); 
проценти за користування кредитом 1216,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,38 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору); 
відповідно до пункту 1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, що підтверджується квитанцією АТ «КБ «Приватбанк» про проведення транзакції на суму 20000,00 грн. 26 грудня 2021 року. 
Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, що спричинило виникнення простроченої заборгованості у сумі 64816,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 20000,00 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами – 44216,00 грн., заборгованість за комісією – 600,00 грн. 
26 липня 2024 року між ТОВ «ФК «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»був укладений Договір факторингу №26-07/2024, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема і до відповідача за Договором від 26 грудня 2021 року №4211784. 
До фактора перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26 липня 2024 року до договору факторингу №26-07/2024 від 25 липня 2024 року, ТОВ «ФК «МІЛОАН» передав, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняв Реєстр боржників згідно з договором факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року.
Відповідно до Реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 26 грудня 2021 року №4211784 на загальну суму 64816,00 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 20000,00 грн.; суми заборгованості за нарахованими процентами – 44216,00 грн., заборгованість за комісією – 600,00 грн

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до частини 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

З огляду на розрахунок загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 71947,00 грн.:
від 04 січня 2022 року Договір позики № 3387716380-174262 у сумі 7131,00 грн.; 
від 26 грудня 2021 року Договір №4211784 у сумі 64816,00 грн. 

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.
Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Положеннями статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з частинами 1-2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, і приходить до висновку, що, відповідно до положень ст.ст. 625, 1049, 1054 ЦК України, позов в частині стягнення кредитної заборгованості підлягає задоволенню частково, а саме на суму 66086,00 грн, виходячи з наступного.

Так, пунктом 9.6 Договору позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 передбачено, що сторони домовилися, що після закінчення строку дії Договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1 404 % річних і підлягають сплаті не пізніше дня, що слідкує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника. 
З огляду на розрахунок до Договору позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262, що долучений до матеріалів справи (а.с. 176-181), станом на день закінчення строк договору, а саме 22 лютого 2022 року заборгованість по відсоткам становить 270 грн. Таким чином, відсотки нараховані з 22 лютого 2022 року по 20 травня 2025 року, відповідно до п. 9.6 Договору нараховані, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. 

Крім цього, пунктом 4.2 Договору про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року №4211784 визначено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Відповідно до детального розрахунку до Договору про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року №4211784 заборгованість по відсоткам, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховується з 11 січня 2022 року (а.с. 182-187). 
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням викладеного заборгованість по відсоткам, яка підлягає стягненню станом на 22 лютого 2022 року за договором від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 у сумі 270,00 грн.; за договором про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року № 4211784 у сумі 42216,00 грн. 

Таким чином заборгованість за договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 складає 3270,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками – 270,00 грн.; 
за договором про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року № 4211784 - у сумі 62816,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 20000,00 грн.; заборгованість по відсоткам – 42216,00 грн.; комісія – 600,00 грн. 

На думку представника відповідача позивач позбавлений права нараховувати відсотки після спливу строк договорів, оскільки умовами договору про позику від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 та про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року №4211784, не передбачено пролонгацію договорів. 
Водночас, суд не погоджується з такою позицією представника відповідача з наступних підстав. 
Так, пунктом 2.7 Договору позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 передбачено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом визначену у п.п. 2.3 Договору (18 днів) та починається у дату списання Кредитних коштів з рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на рахунок Товариства. 
Крім цього, Договором про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року №4211784 пролонгація договору передбачена пунктом 2.3. 
Відповідно до пункту 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи уразі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».
Тобто, кредитодавець мав право нараховувати відсотки після спливу строку дії кредитних договорів, оскільки строк кредитування був пролонгований. Водночас, право щодо нарахування відсотків відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України обмежено з 22 лютого 2022 року, оскільки проценти після спливу дії договору нараховувалися, за умовами Договорів, а саме: від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 (п. 9.6) та від 26 грудня 2021 року №4211784 (п. 4.2), відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. 

Щодо судових витрат, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2224,97 грн. 

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу у сумі 25000,00 грн. 
Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку на надання юридичної допомоги від 01 квітня 2025 року №592; витяг з Акту №9 від 30 квітня 2025 року про надання юридичної допомоги.
З урахуванням викладеного, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, зважаючи на ступінь складності справи, яка належить до категорії справ, що розглядаються в порядку спрощеного провадження, суму стягнення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.
Відповідачу судові витрати на правовому допомогу, про що клопотала представник відповідача, з огляду на вищезазначені норми права відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371) заборгованість у сумі 66086 (шістдесят шість тисяч вісімдесят шість) грн. 00 коп.: 
за договором позики від 04 січня 2022 року № 3387716380-174262 у сумі 3270 (три тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками – 270,00 грн.; 
за договором про споживчий кредит від 26 грудня 2021 року № 4211784 у сумі 62816 (шістдесят дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 20000,00 грн.; заборгованість по відсоткам – 42216,00 грн.; комісія – 600,00 грн. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371) судовий збір у сумі 2224 (дві тисячі двісті двадцять чотири) грн. 97 коп. 

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371) витрати на правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адреса: вул. Ґедройця Єжи, 6, м. Київ, офіс521, 03150, ЄДРПОУ 42640371;
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення, з урахуванням навантаження судді та наявністю електропостачання, складений та підписаний 01 травня 2026 року. 

Суддя В.В.Полішко