Провадження №	2/447/833/26 	
Справа №	447/600/26 	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.05.2026 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - Рябчун А. В.,
за участю секретаря – Непопалової М. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК ««Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 12 квітня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 189116526. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняла належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 4 від 04 серпня 2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33 482,73 грн, з яких: 6 499,30 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 733,78 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. – заборгованість по комісії; 3 249,65 грн. – неустойка.
Зазначає, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало умови договору позики та надало ОСОБА_1 грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, натомість останній не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення грошових коштів, чим порушив умови кредитного договору.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики № 189116526 в сумі 33 482,73 грн, з яких: 6 499,30 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 733,78 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. – заборгованість по комісії; 3 249,65 грн. – неустойка.

Процесуальні дії суду
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 лютого 2026 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В.
Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Західного міжрегіонального управління ДМС України від 23.02.2026 року, отриману судом 03.03.2026 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03 березня 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Розгляд справи призначено на 31 березня 2026 року.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 31 березня 2026 року розгляд даної справи відкладено на 05 травня 2026 року у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.
Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судові засідання 31 березня 2026 року, 05 травня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання 31 березня 2026 року, 05 травня 2026 року не з`явилась, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не подала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, зокрема, засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади.
З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства суд направив відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання, отриманим за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру у порядку ст.187 ЦПК України.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23), якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц).
У зв`язку з неявкою позивача та відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до статті 280 ЦПК України заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.

Відзив на позовну заяву відповідач не надала.

Фактичні обставини справи
Судом встановлено, 12 квітня 2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 189116526, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 6 500,00 грн., строк кредитування до 1826 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження та поновлення). Дисконтна процентна ставка – 3,65% -912,50% річних, індивідуальна процентна ставка- 456,25% -912,50% річних, базова процентна ставка – 912,50% річних. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до платіжного доручення № b84716d5-1155-48ea-9cal-ff844eccc43d, у якій зазначено, що 12 квітня 2024 року на суму 6 500,00 (шість тисяч п`ятсот гривень 00 копійок) на карту 5366 39ХХ ХХХХ 1880, особа отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 189116526 від 12.04.2024 року, ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 .
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняла належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
27 лютого 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 4 від 04 серпня 2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 33 482,73 грн, з яких: 6 499,30 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 733,78 грн - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. – заборгованість по комісії; 3 249,65 грн. – неустойка.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1статті 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з і статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641,644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін.
Відповідно до частини 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку: «Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа.
Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
Встановлено, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 12 квітня 2024 року укладено договір про надання споживчого кредиту, який укладено у формі електронного договору та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора.
Факт укладення вказаного кредитного договору підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо переходу права вимоги
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таілон Плюс» позивачем долучено до позовної заяви копію додаткової угоди № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної між ТОВ «Таілон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», якою внесено зміни до договору факторингу від 28 листопада 2018 року. Також надано витяг з реєстру прав вимоги № 293 від 16.07.2024 року, у якому відсутні підписи сторін. Долучено також довідку № 189116526/ФК від 14.08.2025 року, надану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога, у якій зазначено, що 16.07.2024 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 189116526 від 12.04.2024 року, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таілон Плюс» згідно укладеного договору факторингу № 28/1118/-01 від 28.11.2018 року.
На підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Таілон Плюс» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» позивачем надано копію договору факторингу № 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року, реєстр прав вимог № 4 від 04.08.2025 року, копію платіжної інструкції згідно реєстру прав вимог № 4 від 04.08.2025 року до договору факторингу 27/0225-01 від 27 лютого 2025 року.
Отже, позивачем не надано документів на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таілон Плюс», а долучена копія довідки № 189116526/ФК від 14.08.2025 року не підтверджує факту перерахування коштів за договором факторингу та, відповідно, переходу права вимоги. Також суд враховує, що витяг з реєстру прав вимоги № 293 від 16.07.2024 року не містить підписи сторін.
З огляду на зазначене, суд позбавлений можливості встановити дійсність факту переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таілон Плюс» за договором факторингу № № 189116526 від 12.04.2024 року.Відсутність доказів перерахування коштів за договором факторингу свідчить про відсутність доказів переходу права вимоги до нового кредитора.
Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало доказів переходу до ТОВ «Таілон Плюс», і як наслідок до нього, права вимоги до боржника – відповідача ОСОБА_1 , відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат
Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.
Керуючись статями 12, 13, 81, 89, 141, 178, 247, 261, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Анна Рябчун