ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2026  	Справа №607/9566/26 Провадження №1-кп/607/1468/2026	

м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №22026180000000031, відомості про яке 20 березня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бунів Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із незакінченою вищою освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 – адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації з метою складання теоретичного іспиту з Правил дорожнього руху в одному із територіальних сервісних центрів МВС України, 19.07.2025 прибув до с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області для придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації з метою складання теоретичного іспиту у ТСЦ МВС №6141, що знаходиться за адресою: с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, вул. Стрийська, буд. 5.
Так, 19.07.2025, перебуваючи в автомобілі «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_2 поблизу ТСЦ МВС №6141, що знаходиться за адресою: с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, вул. Стрийська, буд. 5, ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пристрій закамуфльований у вигляді футболки (у складі IP-відеокамери, закамуфльованої у ґудзик футболки, модулю передачі інформації радіоканалом стільникового зв`язку (безкорпусного модулю 3G/4G міні-камери «HQcam HQ-4G10—5Mр»), зарядного пристрою типу «powerbank», SIM-карти оператора ПрАТ «Київстар»), який відповідно до висновку експерта ІСТЕ СБУ №CE26-3/3-4/3 від 06.01.2026 відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, за що попередньо здійснив розрахунок у сумі 1500 доларів США.
В подальшому, того ж дня, діючи на виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3 здійснив використання вищевказаного раніше придбаного спеціального технічного засобу негласного отримання інформації з метою складання теоретичного іспиту з Правил дорожнього руху у одному із територіальних сервісних центрів МВС України, перебуваючи у приміщенні ТСЦ МВС №6141, що знаходиться за адресою: с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, вул. Стрийська, буд. 5.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, тобто у незаконному придбанні та використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
23.04.2026 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, щиро розкаявся у скоєному, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.
Розглядаючи у підготовчому судовому засіданні питання в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного. 
Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
За приписами ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У відповідності до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, тобто у незаконному придбанні та використанні спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
У відповідності до вимог пунктів 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Відповідно до умов угоди про визнання винуватості підозрюваний зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України.
Згідно з угодою, підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Підозрюваний ОСОБА_3 в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, зобов`язався сприяти досудовому розслідуванню і судовому розгляду даного кримінального провадження щодо нього, а також сприяти правоохоронним органам та суду у здійсненні процесуальних дій у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 шляхом надання показань у якості свідка у суді з метою подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 359 КК України.
У даній угоді сторони кримінального провадження також врахували наявність передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_3 .
Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному ОСОБА_3 . Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався у можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, та встановив, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 359 КК України, як незаконне придбання та використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, що згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, враховуючи дані про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, беручи до уваги наявність передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність передбачених положеннями ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, суд доходить висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за ч. 1 ст. 359 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
На думку суду, таке покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду в підготовчому судовому засіданні у даному кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.
За змістом статей 369, 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
26.05.2026 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 у справі №569/14753/25 на: футболку, до якої за допомогою клейкої стрічки чорного кольору було прикріплено міні-камеру; мобільний телефон марки «Редмі»; мобільний телефон марки «Айфон»; грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США, які просив повернути ОСОБА_3 , а також: міні-камеру та під`єднану до неї гарнітуру з надписом «Golf» та інші елементи; павербанк; пристрій, що зовні схожий на навушник.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 уточнив прохальну частину поданого ним клопотання та просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 у справі №569/14753/25 на мобільний телефон марки «Редмі» та грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США.
Прокурор відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення уточненого клопотання захисника про скасування арешту майна.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За наведеного та враховуючи, що мобільний телефон марки «Редмі» та грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США спеціальній конфіскації у даному випадку не підлягають, суд знаходить передбачені законом підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 у справі №569/14753/25 в частині арешту мобільного телефону марки «Редмі» та грошових коштів у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США, а тому уточнене клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 314, 336, 368, 369, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.04.2026 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №22026180000000031, відомості про яке 20 березня 2026 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Уточнене клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна – задовольнити. На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, після набрання вироком законної сили, скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.07.2025 у справі №569/14753/25 в частині арешту мобільного телефону марки «Редмі» та грошових коштів у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США.
На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, речові докази: мобільний телефон марки «Редмі» та грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 100 доларів США - повернути ОСОБА_3 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя	ОСОБА_1