ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31275/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Рищенко А.Ю.) в адміністративній справі №160/31275/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не включення щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась компенсація за невикористану щорічну додаткову відпустку як учасника бойових дій за 2022-2023 роки, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 2022-2023 роки, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011XII.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, як учасника бойових дій, за 2022-2023 роки, яка передбачена пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022-2023 роки, яка передбачена абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням раніше виплачених сум
Вказане рішення набрало законної сили.
08.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 по справі №160/31275/24.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 28.07.2025 року постановою заступника начальника Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №78657921. Однак, з моменту винесення постанови про відкриття провадження минуло понад вісім місяців, а рішення суду військовою частиною так і не виконано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви про встановлення контролю з виконання судового рішення.
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати, та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень – Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року у справі № 160/31275/24, встановивши для цього відповідний строк у 30 днів.
Апеляційна скарга обґрунтована зокрема і тим, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам заявника про те, що відповідач не виконує судове рішення.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначено, що у заяві не зазначено та не додано до неї
доказів на підтвердження тієї обставини, що державним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішення суду від 23.05.2025 у справі №160/31275/24.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Так суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, зазначив, що у заяві не зазначено та не додано до неї доказів на підтвердження тієї обставини, що державним виконавцем вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 160/31275/24. Виконавчі провадження №79079101 та № 80396952 не закінчено. Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення, в тому числі у примусовому порядку, не дав очікуваного результату, або що боржник створює перешкоди для виконання рішення у примусовому порядку.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
В силу приписів ст. 129-1 Конституції України, ст..13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, ст.ст.14, 370 КАС України рішення суду є обов`язковим для виконання.
При цьому, для цілей застосування ст..6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стадія виконання рішення суду є складовою доступу до правосуддя.
Отже, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
У свою чергу, судовий контроль є важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення. Це означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (відповідно до приписів резолютивної та мотивувальної частини рішення).
Одним із видів судового контролю за виконанням рішення суду, який передбачений КАС України, є встановлення судом обов`язку суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України).
Отже нормами КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. 
Як свідчать матеріали справи, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 у справі № 160/31275/24 набрало законної сили.
Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження 18.09.2025 та 03.03.2026 Самарівським відділом державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 79079101 та № 80396952 (відповідно) у якому стягувачем є ОСОБА_1 , боржником військова частина НОМЕР_1 .
Позивачем надана суду інформація з державної виконавчої служби про вжиті заходи щодо виконання судового рішення.
Будь-якої інформації щодо вжиття заходів та вчинення дій направлених на виконання судового рішення боржником - Військовою частиною НОМЕР_1 , суду надано не було.
Таким чином суд першої інстанції постановляючи ухвалу не надав оцінки поданих заявником доказів, на обгрунтування заяви, та які на його переконання, стосуються підстав застосування судового контролю.
Окрім того, боржником не було надано суду жодних доказів вчинення дій, направлених на виконання судового рішення. Саме вони можуть підтвердити або спростувати необхідність застосування судового контролю.
Отже, враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції не здійснив перевірки обґрунтованості поданої заяви, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви, а отже оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою як того вимагає ст. 242 КАС України, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320 321, 322, 325 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року в адміністративній справі №160/31275/24 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили здати ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак