Справа № 183/12660/25
№ 2/183/4172/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Чабаненка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Самарівської міської ради, третя особа – Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту, 
за участю:  позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Рудої О.О., суд –

у с т а н о в и в :

25 листопада 2025 року представник позивача – адвокат Руда Олена Олексіївна звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просить звільнити з-під арешту житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВР № 542981 від 10 серпня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської ДНК Д\о Носенком А.Г.. З метою вчинення правочину дарування позивач звернулася до нотаріальної Першої Самарівської державної нотаріальної контори, нотаріус якої відмовив у посвідченні договору дарування з причин наявності обтяження на вказане нерухоме майно ВДВС. Звернувшись до ВДВС щодо з`ясування питання перебування на примусовому виконанні будь-яких документів, де боржниками є ОСОБА_1 – позивача повідомлено, що обтяження було накладене Новомосковським ВДВС у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 1-106 від 16.01.2001 року виданого Новомосковським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 збитків в сумі 2000 грн на користь Новомосковської міської ради. Виконавче провадження було передане до архіву та вподальшому знищене, у зв`язку з перебігом строку зберігання. Інших відомостей у ВДВС немає. Оскільки арешт майна перешкоджає позивачу у реалізації її прав власника, просить задовольнити позов.
Відповідачем Самарівським відділом державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відзиву на позов не подано.
Відповідачем Самарівською міською радою відзиву на позов не подано.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2025 відкрите провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.
02 березня 2026 року ухвалою суду закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засідання позивач у повному обсязі підтримала позовні вимоги та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також зазначила, що після постановлення судового рішення щодо стягнення з неї на користь міської ради 2000 грн – вона їх сплатила та відповідну квитанцію принесла до міськради. Однак на сьогоднішній день відомостей у міській раді з цього приводу не збереглося. Позивач також не може надати дублікат такої квитанції. Тому як установи банку, у якій вона сплачувала такі кошти у м.Самар вже немає.
Представник позивача в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.
Представник відповідача Самарівської міської радиу судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просять розглянути справу за відсутності їхнього представника.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши підстави позову, а також надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10 серпня 2012 року власності, виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенком А.Г. у спадковій справі № 78/2012 за р№1-1929, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 475684768 від 05.05.2026 року на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що він належить ОСОБА_1 ; у розділі «відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» вбачається наявність типу обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 3608457, зареєстровано: 18.08.2006 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі постанови б\н, 06.03.2003 Виконавчої служби управління юстиції м.Новомосковськ Дніпропетровської області; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник ОСОБА_1 . 
Самарівською ВДВС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за вих. № 28.17-27/70606 від 22 травня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що на виконанні Новомосковського ВДВС перебував виконавчий лист № 1-106 від 16.01.2001 року виданий Новомосковським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 збитків в сумі 2000 грн на користь Новомосковської міської ради народних депутатів, при примусовому виконанні якого було накладено арешт на майно боржника. Виконавче провадження було передане до архіву та вподальшому знищене, у зв`язку з перебігом терміну зберігання, а тому більш детальну інформацію надати неможливо та запропоновано звернутися до суду.
Самарівською міською радою за вих. 684/0/12-25 від 02.07.2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що через відсутність у виконавчому комітеті відомостей щодо зарахування ОСОБА_1 на рахунок Новомосковської (нині Самарівської) міської ради коштів в розмірі 2000 грн – надати запитувану нею довідку не вбачається можливим.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності – це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Згідно із положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.
Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).
Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції, Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача неможливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
З огляду на те, що виконавчі провадження, де боржником є позивач - відсутні, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для його задоволення.
Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, необхідно покласти на позивача.
Згідно з приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд –

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Самарівської міської ради, третя особа – Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про звільнення майна з-під арешту – задовольнити.
Скасувати обтяження з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 3608457, зареєстровано: 18.08.2006 року Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі постанови б\н, 06.03.2003 Виконавчої служби управління юстиції м.Новомосковськ Дніпропетровської області; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; власник ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач - Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: 51200, Дніпропетровська область, м.Самар, вул. Гетьманська, буд.7;
відповідач - Самарівська міська ради, код ЄДРПОУ 34359199, місцезнаходження: вул..Гетьманська, 14, м.Самар, Дніпропетровської області, 51200;
третя особа - Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, код ЄДРПОУ 02891109, адреса місцезнаходження: вул..Гетьманська, будинок 22, м.Самар Дніпропетровської області, 51200.

Суддя       І.Г.Дубовенко