ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
17 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 463/11546/20
провадження № 61-17424св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Когут Любов Іванівни, про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив: 
- усунути перешкоди в користуванні половиною горища з правої частини буд. АДРЕСА_1 , рахуючи з входу на горище, та приміщеннями, які знаходяться у підвалі будинку і позначені в технічному паспорті, складеному 06 листопада 2017 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», під літ. V, площею 18,4 кв. м, та під літ. ІІІ, площею 0,9 кв. м, шляхом демонтажу запираючих пристроїв у дверях, які ведуть на горище, та у дверях, які ведуть у приміщення, що знаходяться в підвалі будинку та позначені у вказаному технічному паспорті;
- усунути перешкоди в користуванні власністю і її обслуговуванні та користуванні двором зазначеного будинку, шляхом прибрання з двору легкового автомобіля марки «Шевроле Такума», державний номерний знак НОМЕР_1 , та незагромадження двору іншими речами та предметами, а також шляхом демонтажу хвіртки, яка перегороджує вимощення, що знаходиться навколо будинку.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Личаківський районний суд м. Львова рішенням від 07 лютого 2024 року позов задовольнив частково.
3. Усунув ОСОБА_1 перешкоди у користуванні половиною горища з правої частини буд. АДРЕСА_1 , рахуючи з входу на горище, та приміщеннями, які знаходяться у підвалі будинку і позначені в технічному паспорті, складеному 06 листопада 2017 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», під літ. V, площею 18,4 кв. м, та під літ. ІІІ, площею 0,9 кв. м, шляхом демонтажу ОСОБА_2 запираючих пристроїв в дверях, які ведуть на горище, та в дверях, які ведуть в приміщення, що знаходиться в підвалі будинку та позначені в технічному паспорті під літ. V, площею 18,4 кв. м, і під літ. ІІІ, площею 0,9 кв. м.
4. Усунув ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю і її обслуговуванні, та користуванні двором буд. АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу ОСОБА_2 хвіртки, яка перегороджує вимощення, що знаходиться навколо будинку.
5. В задоволенні інших позовних вимог відмовив.
6. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
7. Львівський апеляційний суд постановою від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року залишив без змін. 
Короткий зміст рішення суду касаційної інстанції 
8. Верховний Суд постановою від 03 червня 2026 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Іващенка А. І., залишив без задоволення. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року залишив без змін. Поновив виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року.
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення
9. У відзиві на касаційну скаргу представниця ОСОБА_1 - адвокатка Когут Л. І., вказувала, що позивач протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції подасть докази на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатки.
10. У червні 2026 року представниця ОСОБА_1 - адвокатка Когут Л. І., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про розподіл судових витрат.
11. Заяву обґрунтовувала тим, що Верховний Суд відмовив у задоволенні касаційної скарги та залишив оскаржувані судові рішення без змін.
12. 12 лютого 2025 року адвокатка Когут Л. І. та ОСОБА_1 уклали договір про надання правової допомоги № 25/02/12-К, а також додатковий договір від 12 лютого 2025 року. У відповідності до вказаних договорів адвокатка надає клієнту професійну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта у Верховному Суді за касаційною скаргою ОСОБА_2 . Сторони узгодили, що розмір гонорару адвокатки є фіксованим та складає 20 000 грн.
13. Крім того, заява містить клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Клопотання обґрунтовано тим, що загальний доступ до судового рішення надано 05 червня 2026 року. До електронного кабінету адвокатки постанова Верховного Суду не надходила.
Позиція Верховного Суду
14. Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
15. Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
16. Заява представниці ОСОБА_1 - адвокатки Когут Л. І., підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
17. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
18. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
19. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 грудня 2012 року 
№ 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
20. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VІ представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
21. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
22. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
23. У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
24. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
25. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).
26. Отже, для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
27. Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
28. Норма частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судових дебатів немає. 
29. Згідно з частинами першою - третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
30. Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки забезпечено надання загального доступу до постанови Верховного Суду 05 червня 2026 року, а з заявою представниця заявника звернулася 09 червня 2026 року.
31. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
32. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.
33. Із матеріалів справи відомо, що у відзиві на касаційну скаргу представниця заявника вказувала, що позивачем протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції будуть подані докази на відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвокатки.
34. Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
35. Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
36. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції адвокатка Когут Л. І. надала: 
- договір про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року № 25/02/12-К; 
- додатковий договір до договору від 12 лютого 2025 року № 25/02/12-К року про надання правової допомоги; 
- прибутковий касовий ордер від 05 березня 2025 року № 25/02/12-К;
- опис робіт (наданих послуг) від 08 червня 2026 року, виконаних адвокаткою Когут Л. І. згідно з договором про надання правничої допомоги від 12 лютого 2025 року № 25/02/12-К;
- акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08 червня 2026 року за договором про надання правничої допомоги від 12 лютого 2025 року 
№ 25/02/12-К.
37. Водночас від відповідачки заперечень на заяву про розподіл судових витрат до Верховного Суду не надходило.
38. У постановах Велика Палата Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 неодноразово наголошувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
39. З огляду на зазначене колегія суддів висновує про підтвердження позивачем понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з касаційним переглядом справи № 463/11546/20 та водночас зауважує, що розподіл цих витрат підлягає здійсненню з урахуванням як норм статті 137 ЦПК України, так і загальних правил розподілу судових витрат, визначених у статті 141 ЦПК України.
40. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 
№ 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
41. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду 
у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
42. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
43. У додатковій постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19, постановах від 16 лютого 2026 року у справі № 369/7558/21, від 17 березня 2026 року у справі № 570/5054/24 Верховний Суд зазначив, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
44. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
45. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
46. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з урахуванням конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
47. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Висновок за результатом розгляду заяви
48. Здійснивши оцінку розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, урахувавши положення наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність та розумність розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також зважаючи на обсяг виконаних робіт, колегія суддів виснувала про те, що відшкодування витрат на правову допомогу обґрунтовано у розмірі 20 000 грн. При цьому, ОСОБА_2 з клопотанням про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу до Верховного Суду не зверталась.
49. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
50. З огляду на те, що в цій справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь Когут Л. І. підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
51. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. 
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В :
1. Поновити ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу.
2. Заяву представниці ОСОБА_1 - адвокатки Когут Любов Іванівни, про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
3. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	І. В. Литвиненко		
			
	А. І. Грушицький		
			
	Є. В. Петров