МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2026 р. 	справа № 400/12492/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, 	

до відповідача	фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

про	стягнення податкового боргу в сумі 11 880 грн 	
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі - позивач) звернулось з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути податковий борг в розмірі 11 880 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачка має податковий борг, який є узгодженим, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним.
Від відповідачки надійшов відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що до червня 2025 р. перебувала у стані тимчасової непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується витягами з Електронного реєстру листків непрацездатності. Про це нею було повідомлено позивача заявою. Відтак, нарахування заборгованості зі сплати єдиного податку з фізичних осіб та військового збору, з боку позивача не мали здійснюватись за весь період з січня по червень 2025 р. включно. Більше того, аналіз самого розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві, свідчить про некоректне визначення структури заявленого до стягнення боргу. Позивач просить суд стягнути 5 480 грн. «єдиного податку», однак у цьому ж розрахунку прямо зазначає, що до цієї суми включено штраф в розмірі 680 грн., нарахований податковим повідомленням-рішенням № 13046/14-29-24-10 від 15.07.2025 р. за нібито несвоєчасне подання податкової декларації за 2024 р. Таким чином, позивач не довів ані факту отримання відповідачем доходу у період, за який нараховано військовий збір, ані відсутності підстав для незастосування передбаченого законом звільнення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю та соціальною відпусткою.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечує обґрунтування відповідачки, додатково зазначає, що розрахунок суми заборгованості вірний. Так, станом на дату формування вимоги, а це 02.05.2025 р., за відповідачкою обліковувався податковий борг з єдиного податку у сумі 3 600 грн., та з військового збору в сумі 2 400 грн. Зменшення чи збільшення суми податкового боргу з одного виду податку/збору не дорівнює автоматичне відкликання податкової вимоги та формування нової вимоги лише на суму боргу, яка існує на даний момент. Відтак, податкова вимога від 02.05.2025 р. № 0003089-1308-1429 вважається чинною та є документальним підтвердженням наявності у відповідачки податкового боргу. Окремо позивач зазначив, що ним було проведено камеральну перевірку податкової звітності, поданої відповідачкою та встановлено порушення підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 та пункту 296.2 статті 296 ПК України, згідно яких ОСОБА_1 подала податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 та 2024 роки з порушенням строків. Контролюючим органом було сформовано податкове повідомлення-рішення № 13046/14-29-24-10 від 15.07.2025 р., яким визначено штрафну санкцію в сумі 680 грн. з єдиного податку з фізичних осіб. Вказане податкове повідомлення-рішення отримане відповідачкою, одна не було оскаржене. Зважаючи на відсутність процедури адміністративного або ж судового оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, сума нарахованої штрафної санкції у розумінні положень ст. 14 ПК України набула статусу податкового боргу та підлягає стягненню в загальному порядку. 
Від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона заперечує проти обґрунтувань позивача, наполягає на своїй позиції та просить відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність нарахування сум податкового боргу.
Від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких позивач зазначив, що від відповідачки надходили заяви № 36677/6 від 19.06.2025 р. про звільнення від сплати єдиного податку за червень 2025 р.; 39106/6 від 30.06.2025 р. заперечення на акт камеральної перевірки; № 39104/6 від 30.06.2025 р. про щорічну відпустку. Зважаючи на наявність у розпорядженні ГУ ДПС у Миколаївській області заяв щодо звільнення від сплати єдиного податку за червень 2025 р., контролюючим органом було скасовано нарахування єдиного податку за червень 2025 р. 
Від відповідачки надійшли додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що сам факт реєстрації документів позивачем є підтвердженням отримання заяв відповідачки. Те, під яким саме номером та з якою назвою позивач зареєстрував кожну заяву, не змінює того факту, що заява про звільнення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (вагітність та пологи) за період січень - травень 2025 р. була отримана позивачем 30.06.2025 р. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву. 
Ухвалою від 25.02.2026 р. справу прийнято до свого провадження. 
Ухвалою від 19.05.2026 р. суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про визнання доказу недопустимим/неналежним/недостовірним. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
Згідно матеріалів справи за відповідачкою рахується податковий борг в сумі 11 880 грн., з яких: 
1) єдиний податок з фізичних осіб (Первомайська міська ТГ) - 5 480 грн.: нараховано відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 140820000343 від 03.01.2020 р. в сумі 1 200 грн., строк сплати 20.07.2025 р., за період липень 2025 р. нараховано відповідно до податкового повідомлення-рішення № 13046/14-29-24 10 від 15.07.2025 р. в сумі 680 грн., строк сплати - 04.08.2025 р., за період 2023 - 2024 років нараховано відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 140820000343 від 03.01.2020 р. в сумі 1 200 грн., строк сплати 20.08.2025 р., за період серпень 2025 р. нараховано відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 140820000343 від 03.01.2020 р. в сумі 1 200 грн., строк сплати 20.09.2025 р., за період вересень 2025 р. нараховано відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування № 140820000343 від 03.01.2020 р. в сумі 1 200 грн., строк сплати 20.10.2025 р., за період жовтень 2025 р.; 
2) військовий збір (державний бюджет) - 6 400 грн.: нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.01.2025 р., за період січень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.02.2025 р., за період лютий 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.03.2025 р., за період березень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.04.2025 р., за період квітень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.05.2025 р., за період травень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.07.2025 р., за період липень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.08.2025 р., за період серпень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.09.2025 р., за період вересень 2025 р. нараховано військового збору в сумі 800 грн., строк сплати - 20.10.2025 р., за період жовтень 2025 р. 
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У відповідності до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № 13046/14-29-24 10 від 15.07.2025 р. надсилались податковим органом на адресу відповідачці і було отримано нею. 
Отже, відповідачка не скористалась наведеними вище правами, не звернулась до контролюючого органу із заявою, не оскаржила податкове повідомлення-рішення та нарахування відповідно до її заяв про застосування спрощеної системи оподаткування, в адміністративному чи судовому порядку, тому сума податкового зобов`язання є узгодженою.
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, є податковим боргом.
Пунктами 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до ст. 59 ПК України виставлено податкову вимогу від 02.05.2025 р. № 0003089-1308-1429, яка була направлена Відповідачу та вручена 09.05.2025 р.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, положеннями ПК України не передбачено направлення податкової вимоги на кожну нову суму податкового боргу. Формування нової податкової вимоги на нову суму податкового боргу можливе лише після відкликання попередньої податкової вимоги за наявності підстав, передбачених ст. 60 ПК України. Тому суд відхиляє посилання відповідачки на ненадсилання їй нової податкової вимоги. 
У відзиві відповідачка зазначила, що вимоги викладені в позовній заяві про стягнення податкового боргу в розмірі 11 880 грн. є необґрунтованим, оскільки вона вважає, що не має сплачувати єдиний податок з фізичних осіб та військовий збір через те, що до червня 2025 р. перебувала у стані тимчасової непрацездатності у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується витягами з Електронного реєстру листків непрацездатності. Тобто, відповідачка не погоджується з прийнятими податковим повідомленням-рішенням та нарахуваннями відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування, які стали підставою для стягнення податкового боргу, але не оскаржила ні податкове повідомлення-рішення, ні дії відповідача чи податкову вимогу, щодо цих нарахувань в судовому порядку та не подала зустрічний позов в цій справі.
Стосовно заперечень відповідачки суд зазначає, що при вирішенні спору про стягнення податкового боргу, суд позбавлений можливості перевіряти правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань в результаті несплати яких податковий орган дійшов висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові у справі № 821/2205/15-а від 9 липня 2019 р., у справі № 560/4343/19 від 3 лютого 2022 р.
Факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 р. у справі №2340/4023/18, від 05.03.2020 р. у справі №804/8630/16 та інших.
Таким чином, питання правомірності податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги не може бути предметом доказування у межах даного позову, оскільки його правомірність не є предметом позову у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати такий їх правовий аналіз.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягає, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, правильність нарахування пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу. 
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 817/4186/13-а, від 21.08.2019 р. у справі № 2340/4023/18, від 05.03.2020 р. у справі № 804/8630/16, від 12.07.2022 р. у справі № 160/7345/20 та № 160/15166/22 від 21.05.2024 р.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 162, 163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ЄДРПОУ 44104027) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), задовольнити.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг в сумі 11 880 грн. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) на користь відповідного бюджету. 
3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз