ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28842/25	
Суддя І інстанції – Турлакова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування пунктів наказів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом до суду в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати пункти 11, 15 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: « 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.», « 15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 22 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» наступного змісту: « 22. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_2 » у частині щодо покладення на підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 4 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: « 11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124225,59 грн.»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2025 року №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 року №617» наступного змісту: « 3. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , на підставі результатів проведення службового розслідування дані внести до Книги нестач військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_3 по своїм військовослужбовцям» у частині щодо покладення, на підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 повної матеріальної відповідальності;
- визнати протиправним та скасувати абзац 6 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» наступного змісту: «Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення»;
- визнати протиправним та скасувати абзац 1 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 року №1538 “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі” наступного змісту: «Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» до повного погашення збитків” у частині щодо стягнення коштів з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на порушення процедури проведення службового розслідування та відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позовні вимоги було задоволено. 
Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції Військова частина НОМЕР_1 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що сума переплати додаткової винагороди військовослужбовцям 1 батальйону охорони, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) склала 124225,59 грн. (30000,00 грн. + 25161,29 грн. + 20000,00грн. + 18387,10грн. + 8275,86 грн.) Х 22% ЄСВ. Відповідно до розділу XXXIV від 07.06.2018 № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника). Зазначає, що хоча формальною підставою здійснення надлишкових виплат грошових коштів і є накази командира військової частини НОМЕР_2 про виплату додаткової винагороди, фактичною підставою здійснення надлишкових виплат грошових коштів стало неправомірне включення командиром 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 до рапортів на виплату додаткової винагороди осіб офіцерського складу 1 батальйону охорони (у тому числі і себе) які не були безпосередньо задіяні при виконанні бойових (спеціальних) завдань з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури), що і стало причиною завдання прямої дійсної шкоди державі у сумі 11782658,06 грн. та неповідомлення в установленому порядку командиру військової частини НОМЕР_2 щодо військовослужбовців, які вживали алкогольні напої з одночасним їх включенням до
рапортів на виплату додаткової винагороди стало причиною завдання прямої дійсної шкоди державі у сумі 124225,59 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців», командиром військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності позивача у сумі11782658,06 грн. відображене в п. 15 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 № 617 та у сумі 124225,59 грн., відображене у п.11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 № 617 (з врахуванням змін, внесених наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2025 № 33.
Військова частина НОМЕР_2 також подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що згідно з Актом службового розслідування та Наказом командира військової частини НОМЕР_1 , які оскаржується позивачем, притягнути до повної матеріальної відповідальності на підставі ч.1 с.6 Закону України «Про відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі», тобто на підставі норми яка передбачає повному матеріальну відповідальність незалежно від наявності прямого умислу на заподіяння прямої шкоди. Позивач включав до своїх рапортів про виплату додаткової винагороди, осіб які безпосередньо не виконували завдань по протиповітряному прикриттю та наземній обороні об`єктів критичної (транспортної) інфраструктури, а саме не залучались до несення вартової служби по охороні та обороні об`єктів критичної (транспортної) інфраструктури.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 позивач просить відмовити у її задоволенні та залити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 Державної спеціальної служби транспорту від 07.03.2022 року № 2, вважати призначеними до військової частини НОМЕР_2 : 1.5.Майора ОСОБА_1 , командиром 1 батальйону охорони.
Згідно з посвідчення серії НОМЕР_4 від 18.02.2025 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Так, згідно Акту службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому вх. № 1496/22-162 від 15.08.2025 р. Вч НОМЕР_1 (вх. від 19.08.2025 №2599/2145 ВЧ НОМЕР_1 ), відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2025 № 567 «Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту» у військовій частині НОМЕР_2 за напрямком фінансової діяльності було проведено службове розслідування.
08.07.2025 за №518/1022-в на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов аудиторський звіт відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту від 04.07.2025 за №15-4-3 « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_2 в період з 01.01.2023 по 31.03.2025. 
Відповідно до інформації аудиторського звіту комісія перевірила :
1.1. Правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин.
1.2. Правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану від командира батальйону до командира взводу.
Так, згідно з п.1.1. Правомірність нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин. Розділу 3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування, акту службового розслідування: відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» - розділу ХVI. Преміювання, пункт 5 «військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: «абзац 2 «за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення»; пункт 6 «Забороняється не виплачувати премію військовослужбовцям або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне й те саме допущене порушення»; - розділу ХХХІV Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану пункту 15 «До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: абзац 4 вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) зокрема:
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2023 № 497 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за травень 2023 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.06.2023 № 498 «Про виплату додаткової винагороди за травень 2023 року» виплачено щомісячну премію в сумі 14605,50 грн. та додаткову винагороду в сумі 25 161,29 грн. солдату ОСОБА_2 , який знаходився на стаціонарному лікування у медичному закладі - комунальне некомерційне підприємство « 01 ОПЛ№4 OOP» в період з 26 травня по 05 червня 2023 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №бн, згідно епікризу» - в стані алкогольного сп`яніння. Переплата щомісячної премії та додаткової винагороди складає КЕКВ 2112 -39766,79 КЕКВ 2120-8748,69.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.07.2023 № 619 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за червень 2023 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.07.2023 № 620 «Про виплату додаткової винагороди за червень 2023 року» виплачено щомісячну премію в сумі 14928,30 грн. та додаткову винагороду в сумі 20000 гри молодшому сержанту ОСОБА_3 , який знаходився на стаціонарному лікування у медичному закладі - комунальне некомерційне підприємство «обласна психіатрична лікарня №4 Одеської обласної ради» в період з 12 червня по 23 червня 2023 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №871, згідно епікризу - в стані алкогольного сп`яніння. Переплата щомісячної премії та додаткової винагороди складає КЕКВ 2112 -34928,30 КЕКВ 2120-7684,22.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.08.2023 № 714 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за липень 2023 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2023 № 718 «Про виплату додаткової винагороди за липень 2023 року» виплачено щомісячну премію в сумі 14605,50 грн. та додаткову винагороду в сумі 18387,10 грн. солдату ОСОБА_2 , який знаходився на стаціонарному лікування у медичному закладі - комунальне некомерційне підприємство «Обласна психіатрична лікарня №4 Одеської міської ради м.Білгород» в період з 06 липня по 14 липня 2023 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №696, згідно епікризу - в стані алкогольного сп`яніння. Переплата щомісячної премії та додаткової винагороди складає КЕКВ 2112 -32992,60 КЕКВ 2120-7258,37.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.03.2024 № 129 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за лютий 2024 року” та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.03.2024 №130 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2024 року» виплачено щомісячну премію в сумі 14605,50 грн. та додаткову винагороду в сумі 8275,86 грн. старшому солдату ОСОБА_4 , який знаходився на стаціонарному лікування у медичному закладі - комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» в період з 07 лютого по 29 лютого 2024 року, виписка з медичної карти стаціонарного хворого №2258, згідно епікризу - ознаки алкогольного сп`яніння, відмова проходити обстеження. Переплата щомісячної премії та додаткової винагороди складає KERB 2112 -22881,36 KERB 2120-5033,90.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 -від 05.02.2023 № 124 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям частини за лютий 2023 року» та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.02.2023 № 125 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2023 року» виплачено щомісячну премію в сумі 7098,00 грн. та додаткову винагороду в сумі 30000 грн. солдату ОСОБА_5 , який знаходився на стаціонарному лікування у медичному закладі - комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.Т. Ющенка Вінницької обласної ради» в періоді 20 січня по 17 лютого 2023 року виписка з медичної карти стаціонарного хворого №1019, згідно епікризу вміст алкоголю не визначено, але крім того був складений протокол у відділенні організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності Військової служби правопорядку в гарнізонах ІНФОРМАЦІЯ_2 про військове адміністративне порушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП. №ОДВ/22 від 19 січня 2023року згідно якого кількість еталону у видихуваному повітрі становить 1,28%о та і,96%о. Згідно пояснювальної записки заступника командира 1 батальйону з тилу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 «копію протокола та лист командиру військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 додаю» протокол №ОДВ/22 від 19.01.2023р та супровід від 19.01.2023р №9/310), Переплата щомісячної премії та додаткової винагороди складає КЕКВ 2112 -37098,00 КЕКВ 2120-8161,56.
Так, згідно з п.1.2. Правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану від командира батальйону до командира взводу. Розділу 3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування, акту службового розслідування: Відповідно до зведеної відомості №1 «виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована військовослужбовцям військової частини НОМЕР_5 від командира частини до взводного включно за 2024 р.» додаток №1, та до зведеної відомості №2 «виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 від командира частини до взводного включно за 2025р.» додаток №2, особовий склад не включений до постових відомостей не встановлено залучення до вартової служби за винятком осіб зазначених в додатку №3. («постову відомість перевірив командир військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_7 - відсутні підписи»). Загальна сума переплати складає 31 502 782,44 грн.: 2024 рік КЕКВ 2112 - 19 325 215,46 грн. КЕКВ 2120 - 4 251 547,40 грн.; 2025рік КЕКВ 2112 - 6 496 737,37 грн. КЕКВ 2120 - 1 429 282,21 грн. Можливості провести перевірку правомірності виплати додаткової винагороди за 2023 рік не має у зв`язку зі знищенням журналів постових відомостей за 2023, рік згідно акту «Про знищення справ, документів на місці» від 03 січня 2025 року №1 (додаток №3). З пояснення начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , полковника ОСОБА_8 « в наказ включалися особи, які зазначалися командирами батальйонів в рапортах».
Згідно Акту службового розслідування, запропоновано:
1. Службове розслідування призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.07.2025 №567 «Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту» вважати закінченим з питань фінансової діяльності.
10. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 (КЕКВ 2112-125083,31 КЕКВ 2120-27518,11).
14. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 (КЕКВ 2112-9657916,43 КЕКВ 2120-2124741,63).
Згідно з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 №617 «Про результати службового розслідування», відповідно до вимог Дисциплінарного статуту ЗСУ, наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 26.07.2022 №90 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту» та наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №567 від 09.07.2025 «Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту у військовій частині НОМЕР_2 » за напрямком фінансової діяльності комісією проведено службове розслідування з метою усунення недоліків встановлених під час перевірки, та встановлення наявності чи відсутності неправомірних дій військовослужбовців ВЧ НОМЕР_2 , з метою усунення недоліків встановлених під час аудиторської перевірки та матеріалами службового розслідування, недопущення порушень в подальшому наказано: 
п.11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 152600,42 грн.
п.15. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 11782658,06 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.09.2025 №637 «Про призупинення дії наказу від 16.08.2025 року №617 та призначення додаткового службового розслідування щодо виплати додаткової винагороди у військовій частині НОМЕР_2 » з метою перевірки обставин викладених у рапорті командира ВЧ НОМЕР_2 від 29.08.2025 вих.№1889/2333 та відображених в довідці про виконання бойових (спеціальних) завдань, виданої ВЧ НОМЕР_6 код ЄДРПОУ НОМЕР_7 від 05.04.2025 №1655/3693 наказано: призначити проведення додаткового розслідування щодо обґрунтованості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у ВЧ НОМЕР_2 за період з 01.01.2023 по 31.03.2025 року, яке провести в строк до 06.09.2025. На період проведення додаткового розслідування призупинити дію наказу від 16.08.2025 №617.
Відповідно до Акту додаткового службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому (вих.№22/162-1037 від 06.09.2025 Вч НОМЕР_1 ), запропоновано внести зміни до наказу від 16.08.2025 №617 «Про результати службового розслідування щодо уточненні причин і умов, щодо сприяння вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому» в наказову частину, в тому числі: 4. Пункт 11 «Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 12422559 грн.»
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 06.09.2025 №33 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 №617» наказано внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 №617 «Про результати службового розслідування» виклавши пункти 4, 5, 11, 12 в такій редакції: п.11. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державні» притягнути до повної матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони та стягнути завдану шкоду в сумі 124255,59 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22.09.2025 №1538 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі" наказано начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру ВЧ НОМЕР_2 занести до книги грошових стягнень і нарахувань суми завданої шкоди державі з метою подальшого відшкодування шляхом стягнення суми, завданої шкоди щомісяця в розмірі 20 відсотків місячного грошового забезпечення згідно пункту 1 статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду державі» до повного погашення збитків: Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» з підполковника ОСОБА_1 , командира батальйону охорони стягнути завдану шкоду в сумі 11906883,65 грн. шляхом утримання щомісячно 20% від грошового забезпечення» (абз.6 ч.1 наказу від 22.09.2025 №1538.
Під час розгляду справи судом також досліджено: інформацію щодо осіб від командира роти до командира взводу включно які занесені в постові відомості (додаток 3), виписки з медичних карт стаціонарного хворого, епікризи, зведені відомості виплат додаткової винагороди за охорону та оборону об`єктів державного значення, нарахована в/с ВЧ НОМЕР_2 від командира частини до взводного за 2024-2025 рік, довідка - розрахунок сум що підлягають стягненню з підполковника ОСОБА_1 , рапорти, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №80 від 11.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №97 від 25.03.2025 (пп.12.1.4 п.12.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №97 від 25.03.2025 (пп.13.1.4 п.13.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.49.1.11 п.49.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.49.1.6 п.49.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.7 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.12 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №57 від 18.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №126 від 20.04.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №25 від 19.01.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 (пп.50.1.8 п.50.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №15 від 10.01.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №149 від 11.05.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №167 від 28.05.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №330 від 05.10.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №60 від 20.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №42 від 05.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №58 від 19.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №21 від 15.01.2025 (пп.68.1.1 п.68.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №21 від 15.01.2025 (пп.69.1.2 п.6.1), витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №111 від 07.04.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №78 від 09.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №43 від 06.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №100 від 28.03.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №60 від 20.02.2025, витяг із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) №101 від 28.03.2025 та інші.
Також досліджено витяги із наказів командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) за 2024 рік з грифом ДСК.
Допитані в якості свідків в суді першої командири інших батальйонів ВЧ НОМЕР_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , пояснили, що вони разом з позивачем приймали участь у службовій нараді, яка проводилась у режимі відеоконференції командиром ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_11 23.11.2023р., яким було надано усне розпорядження командирам батальйонів подавати рапорт на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., до яких включати весь особовий склад, що виконує бойові (спеціальні) завдання по охороні та обороні об`єктів інфраструктури, згідно бойового розпорядження.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні першої інстанції повідомив, що він є начальником медичного пункту 1-го батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків ним здійснювалось доставлення та супроводження військовослужбовців батальйону, солдата ОСОБА_2 , та сержанта ОСОБА_3 для госпіталізації до медичних закладів, та назад до військової частини після завершення стаціонарного лікування, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння чи дії наркотичних препаратів ним не виявлено.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування було проведено із порушенням місячного строку, що є порушенням частини 3 статті 8 Закону України № 160-ХІ. Законом №160-ІХ не передбачено проведення додаткового службового розслідування після видання наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. 
Складені членами комісії військової частини НОМЕР_1 акти службового розслідування не відповідають вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містять відомостей таких як: особисті дані позивача (рік народження, освіта,), термін військової служби та термін перебування на останній посаді як військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії позивача; зв`язок правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є); вину позивача; причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та подією, що трапилась; вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. 
Всупереч приписам п. 2 Розділу VIII Порядку № 608, зазначений акт не містить відомостей про протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
Описова частина наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 та від 06.09.2025 року №33 також не відповідає вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містить інформації щодо протиправності дій позивача, період часу, в який трапилось порушення позивачем, доказів вини позивача та причинного зв`язку правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є), не зазначено вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню, а також особисті дані позивача, передбачені Порядком №608. 
Як матеріали службового розслідування так і матеріали справи не містять належних доказів вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), та/або виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння вищевказаними військовослужбовцями. 
До акту службового розслідування, що став підставою для видання оскаржуваних наказів, не додано складених, актів огляду на стан сп`яніння, актів медичного огляду та висновків лікарів щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Акти службового розслідування не містять викладення обставин та обґрунтувань, які б давали змогу дійти беззаперечного висновку про те, що позивач діяв умисно з метою заподіяння шкоди інтересам держави.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 №2232-XII (далі також Закон №2232-XII).
Відповідно до частин 1, 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 3 Закону №2232-XII, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 14 статті 2 Закону №2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту).
Згідно зі статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Статтями 28-33 Статуту врегульовані поняття начальники та підлеглі, старші та молодші за військовим званням:
Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
За своїми військовими званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу;
Відповідно до статей 58, 59, 111 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Командир (начальник) зобов`язаний:
знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;
планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;
негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;
організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;
постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;
завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;
встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
організовувати дотримання та неухильно особисто дотримуватися принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків у службовій діяльності;
показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;
організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;
організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;
здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;
не допускати до участі у бойових діях військовослужбовців з числа призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які не пройшли курс базової загальновійськової підготовки або не мають бойового досвіду;
особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;
організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;
контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);
вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;
організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;
під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;
вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, що затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі також Дисциплінарний статут).
Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби (стаття 4 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частинами першою, другою, третьою, шостою статті 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності. Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом. Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
За приписами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
За приписами статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 87 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці. Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. У разі подання скарги старшому начальникові виконання дисциплінарного стягнення не зупиняється до надходження від нього розпорядження про скасування цього стягнення (стаття 96 Дисциплінарного статуту).
Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено (стаття 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ).
Статтею 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Відповідно до п. 3 розділу II Наказу Міністерства оборони України 15.09.2022 №280, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 року за № 1407/38743, «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» (далі Наказ №280), командир роти (батареї) стосовно обліку особового складу зобов`язаний: знати весь особовий склад роти (батареї), контролювати ведення обліку особового складу в роті в обсязі вимог, визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі також Закон №160-IX).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону №160-IX пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Частиною першою та другою статті 3 Закону №160-IX встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Статтею 4 зазначеного Закону визначено, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Положеннями статті 6 Закону №160-ІХ визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди, а саме в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №160-IX посадові (службові) особи, винні в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку.
Абзацом 1 частини другої статті 8 Закону №160-IX встановлено, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Частиною третьою статті 8 Закону №160-IX передбачено, що розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Частинами 6-8 статті 8 Закону №160-IX встановлено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст. ст. 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України і деталізована нормами Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджено наказом МО України від 21.11.2017 року №608, зареєстровано в Мінюсті України 13.12.2017 року за №1503/31371; далі - Порядок №608) та аналогічними нормами «Порядку проведення службового розслідування у Державній спеціальній службі транспорту» затвердженого наказом голови адміністрації ДССТ МОУ №90 від 23.07.22р.
Пунктом 7 Розділу І Порядку №608 встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
За змістом п. 3 Розділу II Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
За приписами п. 1 Розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Згідно п. 1, 3 Розділу IV Порядку №608, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до пунктів 1, 3 Розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначені у положеннях Розділу VIII Порядку №608, де указано, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб (п.1 Розділу VIII Порядку №608). Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду (п.3 Розділу VIII Порядку №608). До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (п.3 Розділу VIII Порядку №608).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам судом першої інстанції вірно звернуто увагу на той факт, що службове розслідування було призначено 09.07.2025 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №567, однак акт службового розслідування було складено тільки 15.08.2025 року, тобто за межами строку проведення службового розслідування, визначеного командиром військової частини, та передбаченого ч.3 ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». 
Крім того наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2025 року №637 (з адміністративно-господарської діяльності) зупинено дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 року №617 «Про результати службового розслідування» та призначено додаткове службове розслідування щодо обґрунтованості виплати додаткової винагороди у військовій частині НОМЕР_2 . 
В той же час суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що Законом №160-ІХ не передбачено проведення додаткового службового розслідування після видання наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності.
Також під час розгляду справи доводи позивача з посиланням на те, що при складанні акту (первісного від 15.08.2025р.), комісією військової частини не отримано у позивача пояснення з вказаних питань та не враховано позицію позивача, що не відповідає приписам п.п.1, 3 Розділу ІV Порядку №608. 
Хоча за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.07.2021 року у справі №815/1062/17, пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
При проведенні призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2025 року №567 службового розслідування та складанні Акту службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому від 15.08.2025р. вх.№1496/22-162, комісією військової частини НОМЕР_1 не дотримано вимог Закону №160-ІХ та Порядку №608.
Так з Акту додаткового службового розслідування щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення та попередження подібних випадків порушень у майбутньому (вих.№22/162-1037 від 06.09.2025 Вч НОМЕР_1 ), вбачається, що в якості додатку 1 зазначено пояснення ОСОБА_13 на 1 арк., проте як зі змісту вказаного акту, так і спірних наказів не вбачається, що пояснення позивача були розглянуті, а також відсутні мотиви відхилення наданих пояснень, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.
Судом першої інстанції вірно зауважено, що, складені членами комісії військової частини НОМЕР_1 акти службового розслідування не відповідають вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містять відомостей таких як: особисті дані позивача (рік народження, освіта,), термін військової служби та термін перебування на останній посаді як військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії позивача; зв`язок правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є); вину позивача; причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та подією, що трапилась; вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Крім того, всупереч приписам п. 2 Розділу VIII Порядку № 608, зазначений акт не містить відомостей про протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
Описова частина наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.08.2025 року №617 та від 06.09.2025 року №33 також не відповідає вимогам п. 3 Розділу V Порядку № 608, оскільки не містить інформації щодо протиправності дій позивача, період часу, в який трапилось порушення позивачем, доказів вини позивача та причинного зв`язку правопорушення з виконанням позивачем обов`язків військової служби (якщо такий є), не зазначено вимоги нормативно правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, причини та умови, що сприяли правопорушенню, а також особисті дані позивача, передбачені Порядком №608.
Оскільки в оскаржуваних наказах йдеться про застосування юридичної відповідальності, тому відповідачами мав бути доведений склад правопорушення, матеріали службового розслідування та накази суб`єкта владних повноважень про покладення на військовослужбовця повної матеріальної відповідальності повинні містити добуті у передбаченому законом порядку об`єктивні дані, котрі поза розумним сумнівом доводять невиконання або неналежне виконання позивачем службових обов`язків, наявність шкоди та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) позивача і наслідками, що настали.
Суд першої інстанції вірно зауважив на тому, що лише посилання в наказах на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при притягненні позивача до повної матеріальної відповідальності, а також не наведення обставин вчинення події не є належним обґрунтуванням оскаржуваних наказів.
З пояснень позивача та свідків (командирів інших батальйонів ВЧ НОМЕР_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), опитаних в суді першої інстанції вбачається, що вони разом з позивачем приймали участь у службовій нараді, яка проводилась у режимі відеоконференції командиром ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_11 23.11.2023р., яким було надано усне розпорядження командирам батальйонів подавати рапорт на виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., до яких включати весь особовий склад, що виконує бойові (спеціальні) завдання по охороні та обороні об`єктів інфраструктури, згідно бойового розпорядження. 
При цьому відповідно до п.4 ч.1 ст.9 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження.
Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 9 ст. 9 Закону №160-ІХ, обставини, які виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування, членами зазначеної комісії не вжито заходів щодо встановлення таких обставин.
Надаючи оцінку правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям під час лікування з приводу зловживання алкоголю і (або) наркотичних речовин, та відповідним доводам сторін в цій частині, суд першої інтсанції вріно врахував наступні обставини.
Відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» - розділу ХVI. Преміювання, пункт 5 «військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: «абзац 2 «за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення»; Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану пункту 15 «До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: абзац 4 вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника)».
Так з акту службового розслідування від 15.08.2025 року в межах спірних правовідносин інкриміновані позивачу порушення стосуються наступних військовослужбовців: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
В той же час як матеріали службового розслідування так і матеріали справи не містять належних доказів вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння), та/або виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння вищевказаними військовослужбовцями, на що принагідно звернув увагу суд першої інстанції.. 
Допитаний в якості свідка судом першої інстанції начальник медичного пункту 1-го батальйону охорони ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_12 пояснив, що під час виконання своїх посадових обов`язків ним здійснювалось супроводження військовослужбовців батальйону, солдата ОСОБА_2 , та сержанта ОСОБА_3 для госпіталізації до медичних закладів, та у зворотному напрямку до військової частини після завершення стаціонарного лікування, будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, чи дії наркотичних препаратів у останніх, ним не встановлено.
Крім того рапорт на виплату додаткової винагороди військовослужбовцю ОСОБА_5 за січень 2023 року командиром 1-го батальйону охорони не подавався, але останній також був включений до вказаного акту. 
З матеріалів справи вбачається, що у період з 26.05.2023 по 05.06.2023 року, а також у період з 06.07.2023 по 14.07.2023 року солдат ОСОБА_2 знаходився на лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня №4» Одеської обласної ради (м. Білгород-Дністровський). 
У цьому ж медичному закладі період з 12.06.2023 по 23.06.2023 року знаходився на лікуванні молодший сержант ОСОБА_3 .
Комісією військової частини НОМЕР_1 при складанні акту службового розслідування використано виписні епікризи з медичних карт, у яких містяться записи, щодо перебування останніх у стані алкогольного сп`яніння. 
В той же час суд першої інстанції звернув увагу на те, що з епікризів (Т.1 а.с.163-167) відносно військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , встановлено що в них відсутні відомості про ознаки, характерні для стану сп`яніння, не зазначено результатів обстежень на вміст алкоголю та психотропних речовин.
До акту службового розслідування, що став підставою для видання оскаржуваних наказів, не додано складених, актів огляду на стан сп`яніння, актів медичного огляду та висновків лікарів щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
У пункті 2 Порядку направлення військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їхню увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2024 року №32, визначено, що ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу чи швидкість реакції, форма акта огляду на стан сп`яніння, акта медичного огляду та висновку, який складається за результатами медичного огляду, а також порядок застосування спеціальних технічних засобів тестів визначаються центральними органами виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебувають відповідні військові формування, а також правоохоронними органами спеціального призначення та Службою зовнішньої розвідки за погодженням із МОЗ.
Згідно п. 14 Порядку №32, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд для військовослужбовця/військовозобов`язаного, складає за його результатами акт медичного огляду та висновок. Висновок складається у трьох примірниках: по одному уповноваженої посадової особи, військовослужбовця/військовозобов`язаного, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Враховуючи вищенаведені положення Порядку №32, виписний епікриз не є актом медичного огляду на стан сп`яніння, про що вірно зауважив суд першої інстанції, при цьому матеріали справи не місять докази того, що до ВЧ НОМЕР_2 надходили відповідні акти огляду на стан сп`яніння чи висновок лікарня, які дійсно підтверджували перебування у стані алкогольного сп`яніння молодшого сержанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_2 при їх госпіталізації до медичного закладу охорони здоров`я, а тому висновки відповідача у акті службового розслідування в цій частині, належними доказами не підтверджені.
Як вірно зазначено судом першої інстанції першочерговим питанням у цій справі є, чи дійсно діями позивача (подання рапортів) є умисним завданням позивачем прямої дійсної шкоди державі під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків та чи є він суб`єктом, на якого може бути покладено повну матеріальну відповідальність.
Форма вини є визначальною обставиною для визначення меж матеріальної відповідальності військовослужбовця чи відповідної особи відповідно до Закону України №160-ІХ. 
У разі, якщо шкода завдана з необережності, відповідальність особи обмежується межами, передбаченими частиною першою статті 5 Закону України №160-ІХ, а саме не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, якщо інше не передбачено законом.
При цьому у цій справі не доведено наявності умислу в діях позивача, відомості про те, що відповідно до посадових обов`язків позивач несе повну матеріальну відповідальність або з ним укладено угоду про повну матеріальну відповідальність у справі відсутні, що свідчить про безпідставне застосування до позивача повної матеріальної відповідальності.
Крім того акт службового розслідування не містить викладення обставин та обґрунтувань, які б давали змогу дійти беззаперечного висновку про те, що позивач діяв умисно з метою заподіяння шкоди інтересам держави.
Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи викладені в апеляційних скаргах зводяться до переоцінки висновків, зроблених судом першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі. 
В повному обсязі постанова складена 16 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник