УХВАЛА

28 травня 2026 року
м. Київ

справа № 752/26513/23
провадження № 61-6951вд26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сердюка Валентина Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, зняття заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, зняття заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора.

2. Голосіївський районний суд міста Києва рішенням від 29 серпня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року, відмовив у задоволенні позову.

3. У травні 2026 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року.

4. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями касаційну скаргу призначено до розгляду судді-доповідачу Сакарі Н. Ю., визначено суддів, які входять до складу колегії - Сердюк В. В., Осіян О. М.

5. 26 травня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід судді Сердюка В. В. Мотивує тим, що наявні інші обставини, які викликають у нього сумніви у неупередженості та об`єктивності судді. Посилається на те, що суддя Сердюк В. В. брав участь у розгляді справи № 752/19664/19 та у складі колегії суддів Фаловської І. М., Стрільчука В. А., Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., внаслідок умисного порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок перевищення повноважень, здійснення службового підроблення та використання статусу судді з метою незаконного отримання ними та третіми особами матеріальної вигоди ухвалив незаконну постанову від 21 червня 2023 року, якою скасовано постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року та залишено у силі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року. На думку заявника доказами у справі № 752/19664/19 доведено відсутність оригіналу договору іпотеки у нотаріальному архіві приватного нотаріуса Прокудіної Л. Д., що виключало можливість надання приватному нотаріусу Каплуну Ю. В. оригіналу зазначеного документа. При цьому ОСОБА_1 вважає, що постановою Верховного Суду, ухваленою за участю судді Сердюка В. В., було скасовано на його думку законну постанову Київського апеляційного суду шляхом підміни понять, виходу за межі касаційного розгляду, самовільної зміни підстав позову та предмета доказування, здійснення переоцінки доказів. Заявник зазначає, що у постанову колегія суддів включила завідомо неправдиві відомості, які прямо суперечать матеріалам справи. Зазначені обставини на думку ОСОБА_1 свідчать про зацікавленість судді Сердюка В. В. у розгляді справи № 754/12856/24 на користь відповідача, у зв`язку з чим вважає, що суддя Сердюк В. В. підлягає відводу.

6. Ухвалою від 27 травня 2026 року Верховний Суд визнав заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та згідно з вимогами статті 40 ЦПК України передав на розгляд судді, який не входить до складу суду.

7. Протоколом автоматизованого розподілу від 28 травня 2026 року заяву призначено для розгляду судді Каларашу А. А.

8. Вивчивши заяву ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

9. Відповідно до частин першої - третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 

10. Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 36 ЦПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень Верховного Суду.

11. Приписами частин другої, третьої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

12. Верховний Суд застосовує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у цій справі як джерело права з огляду на частину першу статті 3, частини першу, другу та четверту статті 10 ЦПК України, статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

13. Стаття 6 Конвенції вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім».

14. Отже, за усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

15. Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, «Мікаллеф проти Мальти»).

16. ЄСПЛ у своїй практиці визначив критерії оцінки безсторонності та розрізняє:
- суб`єктивний, тобто спробу встановити переконання або особистий інтерес певного судді у даній справі;
- об`єктивний, тобто встановити, чи суддя надав достатні гарантії, які виключали б будь-які правомірні сумніви з цього приводу («Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, «Пірсак проти Бельгії», «Грівз проти Сполученого Королівства», «Моріс проти Франції»).

17. Відтак, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна встановлюватися згідно з суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

18. У межах суб`єктивного критерію ЄСПЛ завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, рішення ЄСПЛ у справі «Хаушільдт проти Данії»).

19. Межа між цими двома критеріями не є герметичною, оскільки не лише сама поведінка судді може, з точки зору зовнішнього спостерігача, породити об`єктивно виправдні сумніви у його неупередженості (об`єктивний підхід), але й може свідчити про його особисте переконання (суб`єктивний підхід). Тому застосування одного з цих критеріїв, або ж обох, залежатиме від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою (рішення ЄСПЛ «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01).

20. Щодо виду необхідних доказів, то, наприклад, ЄСПЛ намагався перевірити обґрунтованість тверджень про те, що суддя виявляв будь-яку ворожість або, керуючись особистими мотивами, добився того, що справа була призначена саме йому (рішення ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

21. Хоча іноді важко навести докази на спростування презумпції особистої безсторонності судді, проте вимога об`єктивної безсторонності надає додаткову важливу гарантію. Суд визнає складність встановлення порушення статті 6, спричинене особистою упередженістю, і тому у переважній більшості випадків застосовує об`єктивний підхід (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, «Моріс проти Франції»).

22. Суд зважує на те, що у цьому аспекті навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року). 

23. Аналіз доводів заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сердюка В. В. дає підстави для висновку, що заявник не погодився з судовим рішенням, ухваленим за участю судді Сердюка В. В. у іншій справі. При цьому на думку ОСОБА_1 колегія суддів керувалася суб`єктивними міркуваннями, перевищенням службових повноважень та з метою отримання неправомірної матеріальної вигоди. 

24. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

25. У частині другій статті 78 ЦПК України вказано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

26. У статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

27. Звинувачуючи суддю у вчиненні протиправних карних діянь, заявник не надав належних та достатніх доказів на підтвердження перевищення повноважень суддею Сердюком В. В., отримання ним неправомірної вигоди, підроблення документів тощо. Отже, доводи позивача зводяться до припущень та незгоди з постановою Верховного Суду, ухваленої за участю судді Сердюка В. В. у іншій справі, натомість такі мотиви не доводять наявність підстав для відводу як за суб`єктивним, так і за об`єктивним критерієм.

28. Відповідно до вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

29. Враховуючи зазначене, незгода ОСОБА_1 з постановою Верховного Суду, ухваленою за участю судді Сердюка В. В., заперечення проти мотивів та підстав ухвалення цієї постанови не є підставою для задоволення відводу в силу вимог процесуального закону, а отже у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сердюка Валентина Васильовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відсутнім права іпотекодержателя, визнання іпотеки припиненою та скасування державної реєстрації іпотеки, зняття заборони відчуження, скасування рішення державного реєстратора, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2026 року. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя А. А. Калараш