Справа № 162/1025/24
Провадження № 2-о/162/3/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі
головуючого судді Цибень О.В., 
присяжних Пасевича О.А., Токар Н.С.,
за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника – Лохмана С.О.,
особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, - ОСОБА_2 ,
адвоката Лукашика О.М. – Клубука О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Любешівської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна
ВСТАНОВИВ:
Від заявника ОСОБА_1 13.11.2024 року до суду надійшла вищевказана заява. Вимоги обґрунтовані тим, що рідний брат заявника – ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства. ОСОБА_2 протягом тривалого часу має психічне захворювання – легка розумова відсталість у вигляді глибокої дебільності, з поведінковими розладами по антено-апатичному типу та розгальмуванням потягів, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні м. Луцька. Вказано, що наявність ознак психічного розладу, а саме захворювання, що істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, та потреба у постійному сторонньому догляді підтверджується доданими до заяви документами. ОСОБА_2 потребує постійного догляду через те, що не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього та не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, не орієнтується в часі та просторі, не здатний повноцінно себе обслуговувати в побуті внаслідок захворювання. Інші члени сім`ї не можуть здійснювати опіку над ним: мати ОСОБА_3 – по стану здоров`я, батько ОСОБА_4 – через пенсійний вік та територіальну віддаленість місця проживання, брат ОСОБА_5 – у зв`язку з навчанням на денній формі, сестра ОСОБА_6 – виховує двоє неповнолітніх дітей. Заявник отримує допомогу на догляд з 25.06.2018 року та брат ОСОБА_2 проживає разом з ним. Просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши заявника опікуном.
Ухвалою суду від 18.11.2024 було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження.
Ухвалою суду від 12.12.2024 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження, поновлено ухвалою суду від 22.12.2025.
У судовому засіданні заявник та представник заявника заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Адвокат Клубук О.П. не заперечив щодо задоволення заяви.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та є інші працездатні члени сім`ї, які можуть бути призначені опікунами ОСОБА_2 .
Представник Любешівської селищної ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.
Статтею 39 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону).
Частиною 1 ст. 298 ЦПК України передбачено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Із висновку судово-психіатричного експерта Рівненської Філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №288/25 від 24.10.2025 встановлено, що ОСОБА_2 хворіє на стійкий психічний розлад – Легку розумову відсталість зі значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду та лікувальних заходів (F70.1 – за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Вказаний розлад позбавляє ОСОБА_2 здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю з дитинства другої групи довічно (копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 149873 від 27.01.2016, посвідчення серії НОМЕР_1 , медичного висновку про дитину-інваліда віком до 16 років № 66 від 14.12.2012, виписки з карти стаціонарного хворого, індивідуальної програми реабілітації інваліда № 116 від 27.01.2016, висновків лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 422 від 02.10.2020 та № 910 від 03.10.2024).
Враховуючи вищезазначене, з урахуванням стану психічного здоров`я ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне визнати його недієздатним.
Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Дію рішення про визнання недієздатним ОСОБА_2 суд вважає за доцільне встановити на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Роз`яснити заявнику, що відповідно до ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення такого строку. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.
Щодо вимоги про призначення недієздатному ОСОБА_2 опікуна суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності особи чи визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідне піклування чи опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна.
Згідно з ч. 1 ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Статтею 63 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою згодою.
Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.
Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.
Із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 .
Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2024/012831310 від 23.10.2024 та № 2023/004742847 від 26.06.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .
Документальні дані про звернення ОСОБА_1 за наркологічною та психіатричною допомогою відсутні, не має протипоказань для догляду за особою з інвалідністю.
Як вбачається із подання органу опіки та піклування Любешівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради від 30.01.2025 № 9, враховуючи заяву ОСОБА_1 про призначення його опікуном над рідним братом ОСОБА_2 , висновок спеціаліста від 06.12.2024 форми № 028/о про можливість виконання обов`язків опікуна, акт обстеження житлових умов, опікунська рада при виконавчому комітеті Любешівської селищної ради вважає доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у разі визнання його судом недієздатним.
Системно проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. 
Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. 
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. 
Натомість суд зауважує, що подання опікунської ради при виконавчому комітеті Любешівської селищної ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном брата ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним, носить формальний характер, не містить належної мотивації (зокрема відсутність інформації про перевірку особи на предмет судимості, працевлаштування та доходу) та обґрунтування, чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном за наявності інших осіб першої лінії спорідненості. При цьому відомостей щодо дослідження питання можливості виконання функцій опікуна іншими особами, зокрема сестрою ОСОБА_6 , подання взагалі не містить. 
Доводи сторони заявника про те, що ОСОБА_5 не виявив бажання здійснювати догляд за ОСОБА_2 та не може фактично здійснювати догляду за ним, оскільки вони не проживають разом та ОСОБА_5 здійснює догляд за ОСОБА_7 , так як і ОСОБА_6 не виявила бажання здійснювати догляд за ОСОБА_2 та не має такої змоги, оскільки розлучена відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.09.2025 та має на утриманні малолітню дитину (при цьому відсутні матеріали, які б вказували на те, що після розлучення дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає та перебуває на безпосередньому утриманні ОСОБА_6 ) не можуть бути достатніми підставами для виключення їх із числа осіб, які можуть бути опікунами ОСОБА_2 .
З урахуванням зазначеного та виходячи із інтересів недієздатної особи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 в цій частині необґрунтована та задоволенню не підлягає. Така вимога (призначення опікуна) може бути вирішена лише після отримання мотивованого подання органу опіки і піклування, згідно якого суд може призначити опікуна.
Додатково суд наголошує, що у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в одному судовому процесі.
За приписами ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Враховуючи вимоги законодавця, що при визнанні особи недієздатною, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною особою, обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом.
Згідно ч.2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.
Керуючись ст. 39, 60, 63 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 273, 293-300, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Любешівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна – задовольнити частково.
Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити над ним опіку.
Строк дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним встановити у 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.
Іншу частину вимог заяви залишити без задоволення.
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово покласти на орган опіки та піклування Любешівської селищної ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку, визначеного ч. 1 ст. 300 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цибень О.В.
Присяжні Пасевич О.А.
Токар Н.С.