Головуючий суддя в суді І інстанції
Павленко Р.М.
Єдиний унікальний № 374/125/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року Ржищівський міський суд Київської області в складі :
головуючого судді - Павленка Р.М.;
за участі:
секретаря – Папенко О.О.;
представника позивача – ОСОБА_1 ; 
відповідача 1 – ОСОБА_2 ; 
відповідача 2 – ОСОБА_3 (не з`явився);
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, 

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов позов Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьківських прав. 
Стислий виклад позицій позивача та відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з повторно виданим свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24.02.2023, виданого Ржищівським відділом реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з 06.11.2017 з громадянином Сполучених Штатів Америки – ОСОБА_8 , має малолітнього сина – ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітню доньку – ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України від 07.04.2023 №00039194165, ОСОБА_2 , є одинокою матір`ю стосовно малолітнього ОСОБА_9 .
Після народження в сім`ї третьої дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виникла потреба у виготовленні свідоцтва про народження у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 мають різні прізвища. Враховуючи те, що ОСОБА_4 ніколи не перебував на території Ржищівської міської територіальної громади, це питання було врегульовано завдяки зусиллям органу опіки та піклування.
27.03.2026, служба у справах дітей та сім`ї отримала чергове усне звернення старости Стрітівського старостинського округу ОСОБА_10 про неналежне виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та про залишення матір`ю малолітніх дітей на третю особу, на що відреагувала негайним виїздом на обстеженням умов проживання дітей.
Безпосередньо перед візитом, дорогою до помешкання, де залишені діти, Службою у справах дітей та сім`ї була помічена мати ОСОБА_2 , якій запропонували пройти разом зі службою і поліцейським офіцером громади СВГ ВП Обухівського РУП ОСОБА_11 на обстеження умов проживання дітей. Мати ОСОБА_2 відповіла відмовою.
В ході обстеження умов проживання сім`ї (акт обстеження умов проживання від 27.03.2026), на якому мати ОСОБА_2 відмовилась бути присутньою, встановлено та підтверджено факт, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої обов`язки, а саме: діти залишені на третю особу замкненими в будівлі без зручностей та будь-яких туалетних пристосувань, без водопостачання та водовідведення. Будівля не опалюється (зламаний котел). Харчування та змінний чистий одяг відсутні. Спідня білизна відсутня. У обох дітей наявні ознаки занедбаності (бруд на тілі, стійкий неприємний запах) та хворобливого стану (спостереження комісії, висновки лікаря).
Службою у справах дітей та сім`ї встановлені обставини створюють безпосередню загрозу життю та здоров`ю дітей, що підтверджується:
1.Актом обстеження умов проживання;
2.Актами оцінки рівня безпеки, що складені на кожну дитину окремо;
3.Медичними висновками лікаря Ржищівського міського центру первинної медико-санітарної допомоги.
4.Характеристикою матері ОСОБА_2 , наданою старостою села;
5.Фото- та відео фіксацією умов проживання з бодікамери поліцейського офіцера громади;
6.Письмове пояснення від третьої особи – ОСОБА_12 .
Враховуючи факт, що діти перебували в середовищі, що було загрозливим для їх здоров`я та життя було прийняте рішення про термінове вилучення дітей з метою захисту їх життя та здоров`я. 
Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Ржищівського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, стягнути з ОСОБА_2 на користь дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дітей та батька ОСОБА_3 аліменти на користь дитини ОСОБА_5 у розмірі частини з усіх видів доходу до повноліття дитини. Позивач також просив звернутися до Державної прикордонної служби та надати інформацію про в`їзд/виїзд на/з території України громадянина США ОСОБА_3 . Звернутися до Державної Міграційної служби України щодо наявного зареєстрованого місця перебування на території України громадянина США ОСОБА_3 , встановити місце знаходження батька ОСОБА_3 . 

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Запит суду щодо доступу до персональних даних до Державної прикордонної служби України, щодо громадянина США ОСОБА_3 , відповідача 2, по справі.
Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 07.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі з викликом сторін. 
07.04.2026 секретарем Ржищівського міського суду Київської області надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу "Судова повістка" для відповідача 1, по справі.
09.04.2026 секретарем Ржищівського міського суду Київської області розміщено на сайті суду Оголошення про виклик відповідача 2 ОСОБА_13 , по справі.
14.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов лист від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України, за підписом в.о. начальника Котляренко Р., відповідно до запиту по справі.
16.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов лист від Державної міграційної служби України, за підписом директора Гарник М., відповідно до запиту по справі.
27.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області надійшло Клопотання про доручення документів до матеріалів справи від позивача: 1. копія рішення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області №76 від 16.04.2026 «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини щодо доцільності негайного відібрання дітей з сім`ї». 2. Копія Характеристики учня 2 класу Стайківського ліцею «Світоч» Ржищівської міської ради Київської області – ОСОБА_7 .
30.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області від АТ Укрпошта, повернувся лист з Ухвалою та позовною заявою з додатками, який надсилався відповідачеві 1, з повідомленням про невручення: адресат відсутній.
01.05.2026 відповідач 1 по справі, ОСОБА_2 , прийшла на судовий розгляд та отримала позовну заяву з додатками про що розписалася в розписці.
Ухвалою Ржищівського міського суду Київської області від 01.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
05.05.2026 секретарем Ржищівського міського суду Київської області розміщено на сайті суду Оголошення про виклик відповідача 2, по справі.
05.05.2026 секретарем Ржищівського міського суду Київської області надіслано повідомлення у додаток «Viber» щодо документу "Судова повістка" для відповідача 2 ОСОБА_3 , по справі.
Обставини, встановлені судом. 
Згідно з характеристиками старости Стрітівського старостинського округу від 01.04.2026 №14/09-02-04/471 ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , у 2017 прибула до села Стрітівка разом із співмешканцем ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донькою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вони почали проживати у будинку родички співмешканця за адресою: АДРЕСА_2 – без реєстрації. За час проживання у селі ОСОБА_2 , народила ще двох дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Родина ОСОБА_2 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування з 28.02.2023, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків.
10.04.2023 до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що близько 17 год. 50 хв. на горищі будинку АДРЕСА_2 (ЄО 1697 від 10.04.2023р.) покінчила життя самогубством шляхом повішання ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_6 – донька ОСОБА_2 про що було відкрите кримінальне провадження №12023111230000957. В ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12023111230000957 від 10.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту вчинення самогубства через повішання ОСОБА_15 2010 р.н., слідством було встановлено факт вчинення домашнього насильства ( правова кваліфікація правопорушення ст..126-1 КК України) та доведення до самогубства останньої (правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 120 КК України). Наразі судове провадження щодо ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 – співмешканця ОСОБА_2 зупинено на підставі ч. 1 ст. 335 КПК України ухвалою суду по справі №368/1933/25 провадження №1-кп/368/94/26 від 05.03.2026 до моменту звільнення ОСОБА_14 з військової служби, на яку він був призваний 24.11.2025 до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий штурмовий полк), де перебував на день подання позовної заяви.
ОСОБА_2 з початку опалювального сезону 2025-2026 проживала разом з дітьми в будинку знайомого ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_2 .
За описом, зазначеним в характеристиці старости Стрітівського старостинського округу від 01.04.2026 №14/09-02-04/471 ОСОБА_10 , ОСОБА_2 зарекомендувала себе з негативного боку, а саме: не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню дітей. У помешканні незадовільні санітарно-побутові умови, харчування дітей неналежне, спостерігається халатне ставлення до їхнього здоров`я. Від жителів села регулярно надходять скарги щодо поведінки ОСОБА_2 та неналежного виконання нею батьківських обов`язків.
Зі слів ОСОБА_10 у період зловживанням алкоголем ОСОБА_2 не готувала дітям належної їжі, не слідкувала за гігієною та не займалася вихованням дітей, безвідповідально ставиться до відвідування ОСОБА_16 школи, часто займалася бродяжництвом разом з дітьми та жила у малознайомих, випадкових осіб, які ведуть аморальний спосіб життя та зловживають алкоголем. Залишала дітей на третю особу, який закривав їх навісним замком і залишав самих на тривалий час. Така поведінка несе загрозу для здоров`я та життя малолітніх дітей та шкідливо впливає на їх психічне здоров`я. З громадянкою ОСОБА_2 неодноразово проводилась профілактична робота щодо належного здорового способу життя. Протягом 2023-2026 років родина ОСОБА_2 постійно перебувала під наглядом Службою у справах дітей та сім`ї, з метою контролю за дотриманням прав дітей.
З березня 2026 року службі у справах дітей та сім`ї неодноразово надходили усні повідомлення від старости села, що ОСОБА_2 була помічена з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мова нечітка, хитка хода, різкий запах алкоголю і без наявності дітей поряд.
Малолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено з приміщення та тимчасово влаштовано до дитячого відділення КНП ОМР Обухівської БЛІЛ для проведення огляду та надання медичної допомоги.
Після бесіди з малолітнім ОСОБА_7 , стало відомо, що мати не годувала його і сестру ОСОБА_5 , не мила дітей по кілька днів поспіль, не міняла одяг, разом з іншими особами кілька днів мати вживала алкоголь. Коли мати поверталась додому, між нею та ОСОБА_12 – третьою особою на яку мати залишала дітей, виникли суперечки, сварки та бійки. Окрім цього, ОСОБА_12 декілька разів бив малолітнього ОСОБА_7 через непослух. 
Позивач заявляє, що Службою у справах дітей та сім`ї неодноразово повідомлялась ОСОБА_2 про те, що неналежне виконання батьківських обов`язків тягне за собою відповідне покарання згідно чинного законодавства. Нагадували про необхідність створення належних умов проживання дитини, відповідальне ставлення до розвитку сина і доньки, як фізичного і психічного. Наголошували на тому, що лише за умови ведення здорового способу життя виконання даних вимог буде можливим.
Вищевказані факти засвідчують, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Окрім того, безвідповідальна поведінка матері ОСОБА_2 , її агресивний, психологічно нестійкий стан, вживання алкогольних напоїв становлять загрозу психічному і фізичному здоров`ю дітей та загалом їх життю.
Враховуючи виявлені обставини та реальну загрозу життю та здоров`ю дітей, керуючись ч. 2 ст. 170 СК України, відповідно до п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866, було прийнято рішення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області негайно відібрати у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.04.2026 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов лист від Державної міграційної служби України, за підписом директора Гарник М., відповідно до запиту по справі. Повідомлено, що за наявною в Єдиному державному демографічному реєстрі інформації, відомостей щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не встановлено. 
Згідно із відомчою інформаційною системою ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знято з реєстрації 27.03.2026 за адресою: АДРЕСА_3 .
01.05.2026 відповідач 1 ОСОБА_2 , прийшла на судовий розгляд та отримала позовну заяву з додатками, про що розписалася в розписці, була присутня на судовому розгляді, сказала, що підготує відзив на позовну заяву.
19.05.2026 відповідач 1 ОСОБА_2 прийшла на судовий розгляд, відзив на позовну заяву не підготувала, сказала що не знає як писати, зайнята через роботу, планує знімати житло з умовами: туалетом та ванною, планує повернути дітей.
На запитання судді: - Чи знає ОСОБА_2 , де її діти? – відповіла негативно. Повідомила, що довіряє Виконавчому комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування, працює неофіційно, щоб налагодити житлові умови і планує їх повернути. Вона хоче побудувати прибудову з санвузлом разом з чоловіком, який зараз мобілізований та перебуває у госпіталі, має повернутися у відпустку. З батьком сина вона не має офіційного шлюбу та планують одружитися. Під час судових дебатів запитань не мала, повідомила, що намагається, старається, вважає, що дітям буде краще з матір`ю.
Відповідач 2 ОСОБА_4 у судове засідання не прийшов. Був повідомлений через оголошення про виклик на сайті суду.
Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, повідомила, що відповідач не дзвонила щодо дітей та не відвідувала їх, діти про матір не запитували та не висловлювали бажання повернутися додому, син ОСОБА_7 один раз питав про батька.
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно частини першої та другої ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За ст. 141 СК України. мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно із ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин 
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 1 та 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно із ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
На підставі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно із п.1 ч. 1 ст. 430 та п.5 ч.1. ст. 430 ЦПК України, негайне виконання рішень.
1. суд допускає негайне виконання рішень у справах про:
1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць;
5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.
Оцінка судом аргументів сторін, доказів.
Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК «…Особи, які беруть участь у справі, зобов?язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов?язки». Зазначене свідчить, що заочне провадження є однією з гарантій позивача на отримання своєчасного судового захисту своїх прав, а також значно зменшує можливості відповідача зловживати своїми процесуальними правами, зокрема, шляхом затягування процесу розгляду справи.
Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для затвердження позовних вимог.
Відповідач не скористалася можливістю надати суду свій відзив, пояснити своє розуміння ситуації, яке б вона вважала правильним. 
У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували неналежне виконання відповідачем зобов`язань по догляду за сином ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_5 .
Таким чином, відповідач скористалася своїми процесуальними правами настільки, наскільки вважала це за потрібне. Суд не може вимагати від відповідача надати додаткові докази, оскільки це буде порушенням принципу змагальності.
Неявкою до судового засідання відповідача 2 Спенсера Даршана є його фактична відсутність, як відповідача під час розгляду справи. До того ж необхідно враховувати, що неявкою відповідача є його особиста відсутність, а також відсутність його представника. Так відповідно до ст. 38 ЦПК: Сторони можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника, та ст. 44 ЦПК: можливості вчинення представником усіх процесуальних дій від імені особи, яку він представляє, отже, у ч. 1 ст. 224 ЦПК законодавець має на увазі під неявкою відповідача – його особиста відсутність, а також відсутність його представника. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі мали достатньо часу підготувати відзив, пояснити свою позицію в справі, з`явитися на судовий розгляд, надати докази, однак свідомо відмовилися.
У Постанові від 23.02.2023 у справі №188/1542/20 Верховний суд зауважив, що сім`я є цінністю для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину й забезпечити те, що їй потрібно, аби дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, у якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки й любові обох батьків. Дитина є найбільш вразливою стороною сімейних конфліктів.
З матеріалів справи випливає, що відповідач 1 ОСОБА_2 та відповідач 2 ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі від 06.11.2017. В якому мають одну спільну дитину: доньку малолітню ОСОБА_5 . 
Однак ОСОБА_2 проживала з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , а батько ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ніколи не перебував на території Ржищівської міської територіальної громади, він не спілкувався з донькою та не брав участь у її вихованні та утриманні.
З матеріалів справи слідує, ОСОБА_2 , є одинокою матір`ю стосовно малолітнього ОСОБА_7 .
Батько малолітнього ОСОБА_7 також не проживає з сином, не бере участь у його вихованні та утриманні.
Родина ОСОБА_2 перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування з 28.02.2023, як така, що перебуває в складних життєвих обставинах через ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків.
В той же час позивач ОСОБА_2 , не має власного житла, а тимчасове житло не має належних умов для проживання дітей. ОСОБА_2 , вживає алкоголь та залишає дітей на невизначений час вдома на третю особу, ОСОБА_12 , проживає з дітьми в його домі за адресою: АДРЕСА_2 .
Зі слів старости Стрітівського старостинського округу ОСОБА_10 , в період зловживання алкоголем ОСОБА_2 , не готує дітям належної їжі, не слідкує за гігієною, не дбає про їх виховання, безвідповідально ставиться до відвідування сином ОСОБА_7 , школи, часто займається з дітьми бродяжництвом, разом з дітьми проживає в малознайомих людей, які ведуть аморальний спосіб життя.
Лікарем при огляді виявлено в ОСОБА_7 синці, порізи, подряпини, дитина має зовнішні ознаки недогляду чи занедбаності, наявний низький рівень гігієни, дитина одягнута в брудний одяг.
Зі слів малолітнього ОСОБА_7 , дітей часто б`ють та по декілька днів закривають на день самих в хаті, діти голодні.
Згідно зі cт.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи факт, що діти перебували в середовищі, що було загрозливим для їх здоров`я та життя позивачем було прийняте рішення про термінове вилучення дітей з метою захисту їх життя та здоров`я. 
На даний час діти знаходяться у дитячому відділенні КНП ОМР Обухівської БЛІЛ, де отримали необхідну медичну допомогу та догляд.
Позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитину передаються другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. П.п. 2-5 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 Сімейного кодексу України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.
В той же час, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав.
Враховуючи вищезазначені нормативні приписи у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення ОСОБА_2 , та ОСОБА_8 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , та малолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , адже вона є матір`ю з низьким виховним потенціалом, неналежним чином виконує батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями. Відповідачі самоусунулись від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання своїх дітей, не створили належних умов для їх розвитку, діти виховувалися без догляду та без належної уваги. З огляду на встановлені судом фактичні обставини, з урахуванням віку дітей, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення в цій частині позовних вимог.
Відповідно до ч.4 статті 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
В позовній заяві позивач просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь малолітнього сина ОСОБА_7 та малолітньої доньки ОСОБА_5 .
Задовольняючи позов про відібрання малолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від матері ОСОБА_2 та передати дітей на опікування органів опіки та піклування, суд вирішує питання щодо стягнення з них аліментів на утримання дитини на користь установ чи осіб, до яких буде влаштована дитина, з моменту такого влаштування та на весь час перебування.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017).
Згідно із ч. 2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Суд виходить із загальних приписів про розмір аліментів на утримання дитини, який визначається як частина заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно із п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, в частині стягнення аліментів рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. 
З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення ним повноліття, а також стягнення зі ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_5 аліментів на утримання у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення нею повноліття такими, що підлягають задоволення.
Передаючи малолітнього ОСОБА_7 та малолітню ОСОБА_5 на опікування органів опіки та піклування, суд наголошує, що мати дітей, безсумнівно, має відігравати важливу роль у житті та розвитку малолітнього сина ОСОБА_7 , та малолітньої дочки ОСОБА_5 , має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я і стан розвитку незалежно від того, де діти проживають. Також ОСОБА_2 , не позбавляється можливості спілкуватися з малолітнім сином та малолітньою донькою, брати участь у їх вихованні і утриманні.
Вищевказані факти засвідчують, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання батьківських обов`язків по догляду, вихованню та утриманню малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не турбується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Окрім того, безвідповідальна поведінка матері ОСОБА_2 , її агресивний, психологічно нестійкий стан, вживання алкогольних напоїв становлять загрозу психічному і фізичному здоров`ю дітей та загалом їх життю.
Згідно із п.1 ч. 1 ст. 430 та п.5 ч.1. ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про:
1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць;
5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.
Керуючись статтями з ч. 4, 5 ст. 19, 24, 105, 110, 112, 150, ч.4 ст.155, 164-166, 170, 180-183, 191, 193 СК України, керуючись ст. ст.4, 27, 175-177, п.1 ч. 1 ст. 430 та п.5 ч.1. ст. 430 ЦПК України
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задовольнити в повному обсязі.
Відібрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово мешкає: АДРЕСА_2 , без позбавлення батьківських прав та передати дитину на опікування органів опіки та піклування.
Відібрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків: матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово мешкає: АДРЕСА_2 ; батька ОСОБА_3 , громадянина Сполучених Штатів Америки, місце перебування якого невідомо, без позбавлення батьківських прав та передати дитину на опікування органів опіки та піклування.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) до повноліття дітей щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) до повноліття дитини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання ОСОБА_7 та ОСОБА_5 без позбавлення батьківських прав.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
Позивач: Виконавчий комітет Ржищівської міської ради Обухівського району Київської області як орган опіки та піклування, код ЄДРПОУ 04358218, місцезнаходження: 09230, Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 22.
Відповідач 1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач 2: ОСОБА_4 , громадянин Сполучених Штатів Америки, зареєстроване місце проживання невідоме.

Суддя Р.М.Павленко