СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/9588/26
пр. № 2/759/9225/26

02 липня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №71971754 від 21.07.2025 та №8114778 від 05.08.2025 у загальному розмірі 38 770,50 грн.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що 21.07.2025 та 05.08.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договори про надання коштів у кредит № 71971754 та № 8114778 відповідно.
За умовами вищезазначених договорів, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на умовах, передбачених договорами, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за його видачу та проценти за його використання, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» своє зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів. У свою чергу, ОСОБА_1 свої обов`язки з повернення кредиту, сплати комісії за його видачу та процентів за його використання належним чином не виконав, що призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості:
1) за кредитним договором №71971754 від 21.07.2025 у загальному розмірі 15 937,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 187,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 750,00 грн. – сума заборгованості за процентами; 10 000,00 грн. – сума заборгованості за пенею / неустойкою;
2) за кредитним договором №8114778 від 05.08.2025 у загальному розмірі 22 833,00 грн., з яких: 9 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 780,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн. – сума заборгованості за процентами; 4 500,00 грн. – сума заборгованості за пенею / неустойкою.
16.09.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, на підставі якого до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до Камишнього за кредитними договорами №71971754 від 21.07.2025 та №8114778 від 05.08.2025.
Після отримання права вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» не здійснювало нарахувань за кредитним договором, а ОСОБА_1 не погашав виниклу заборгованість.
З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» просило стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ; 2) виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 21.07.2025 по 21.07.2025. Витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_3 ; 2) виписку по картковому рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 05.08.2025 по 05.08.2025.
18.05.2026 та 19.05.2026 від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана інформація, відображена у листі №БТ/Е-20036 від 11.05.2026.
08.06.2026 від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація, відображена у листі №20.1.0.0.0/7-260512/61107-БТ від 18.05.2026.
Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на останню відому адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 16 квітня 2026 року та судові повістки про виклику відповідачу ОСОБА_1 були направлені на його останню відому адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА – АДРЕСА_1 .
За результатами відстеження стану поштових відправлень (веб-ресурс: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) судом встановлено, що поштові відправлення не були вручені відповідачу у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання.
Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Крім того, про розгляд даної справи ОСОБА_1 був повідомлений шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у поданому позові просив про розгляд справи за відсутності його представника.
У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Жодних клопотань із причинами неявки відповідач на адресу суду не направляв.
За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України).
У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Щодо Договору надання коштів у кредит № 71971754 від 21.07.2025
Судом встановлено, що 21.07.2025 ОСОБА_1 авторизувався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». З метою отримання кредитних послуг ОСОБА_1 надав свої персональні дані, а товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію особи ОСОБА_1 .
Ідентифікація клієнта здійснювалася за посередництвом системи BankID НБУ банком privatbank.
З використанням засобів інформаційно-телекомунікаційної системи ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту, в якій визначив бажані умови отримання кредитної послуги. Водночас, ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту, правилами надання грошових коштів у кредит, проєктом кредитного договору. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 кредиту на погоджених умовах, у зв`язку з чим було направлено ОСОБА_1 оферту на укладення кредитного договору.
За результатами вищезазначених цілеспрямованих, взаємопов`язаних та взаємообумовлених дій 21.07.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71971754. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису «53216».
Згідно з п. 2.1 кредитного договору № 71971754 від 21.07.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (кредит) на погоджений в договорі строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за видачу кредиту.
У пунктах 2.2 – 2.3, 6.1, 6.2, 7.1, 7.2, 12 кредитного договору № 71971754 від 21.07.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту – 5 000 грн 00 коп.; мета надання кредиту – споживчі потреби; строк кредитування – 30 днів з 21.07.2025 по 19.08.2025; можливість пролонгації строку кредитування шляхом укладення додаткової угоди та сплати визначеного платежу; фіксована процентна ставка у розмірі 0,125% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за надання кредиту у розмірі 750 грн 00 коп.; спосіб надання кредиту – шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_2 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту, витрати за ним, розмір реальної річної процентної ставки та відтворює положення законодавства про захист прав споживачів і споживче кредитування.
Додатком до кредитного договору № 71971754 від 21.07.2025 є графік платежів, який підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису та містить інформацію щодо порядку і способу повернення кредиту.
Таким чином, судом встановлено, що 21.07.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту довідки квитанції, виданої АТ «ТАСКОМБАНК» судом встановлено, що 21.07.2025 здійснено зарахування коштів у розмірі 5 000,00 на картковий рахунок № НОМЕР_4 , що був зазначений ОСОБА_1 у кредитному договорі № 71971754 від 21.07.2025 як спосіб отримання кредитних коштів.
Крім того, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» у своєму листі №20.1.0.0.0/7-260512/61107-БТ від 18.05.2026, у відповідь на ухвалу про витребування доказів, підтвердило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 та надало виписку по зазначеному рахунку, з якого встановлено, що 21.07.2025 на картку ОСОБА_1 зараховано кошти у сумі 5 000,00 грн.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № 71971754 від 21.07.2025, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 15 937 грн 50 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 187 грн 50 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 750 грн 00 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту, 10 000 грн 00 коп. – пеня.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає такий розрахунок правильним і обґрунтованим лише в частині розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією за видачу кредиту. 
Судом встановлено, що 1) проценти за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування та з урахуванням процентних ставок, що були погоджені сторонами; 2) комісія за надання кредиту нарахована на підставі погоджених умов договору та в передбаченому розмірі.
У той же час, нарахування пені на заборгованість ОСОБА_1 , як і вимоги про її стягнення, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Застосування пені було передбачено у п.п. 2.2.4, 10.7.2 кредитного договору № 71971754 від 21.07.2025, в якому сторони домовилися, що за понадстрокове користування кредитом нараховується пеня за понадстрокове користування кредитом в розмірі, визначеному у п. 2.2 договору, тобто у розмірі 4% за кожен день користування залишком заборгованості.
Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки воєнний стан в України діє з 24.02.2022 і у встановленому законом порядку не скасовувався та не припинявся, що є загальновідомими обставинами, зобов`язання між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 є зобов`язанням, за яким ОСОБА_1 надано кредит, то пеня, нарахована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» включно з 24.02.2022 за прострочення ОСОБА_1 свого зобов`язання підлягає списанню. 
Отже, нарахування ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» пені у розмірі 10 000 грн 00 коп. не відповідає вимогам законодавства, а вказана сума процентів підлягає списанню.
Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 71971754 від 21.07.2025 становить 5 937 грн 50 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 187 грн 50 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 750 грн 00 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Щодо Договору Кредитної лінії (Надійний) № 8114778 від 05.08.2025
Судом встановлено, що ОСОБА_1 авторизувався в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». З метою отримання кредитних послуг ОСОБА_1 надав свої персональні дані, а товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію особи ОСОБА_1 .
Ідентифікація клієнта здійснювалася за посередництвом системи BankID НБУ банком privatbank.
З використанням засобів інформаційно-телекомунікаційної системи ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту, в якій визначив бажані умови отримання кредитної послуги. Водночас, ОСОБА_1 ознайомився з паспортом споживчого кредиту, правилами надання грошових коштів у кредит, проєктом кредитного договору. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було прийнято рішення про надання ОСОБА_1 кредиту на погоджених умовах, у зв`язку з чим було направлено ОСОБА_1 оферту на укладення кредитного договору.
На підставі цієї заявки 05.08.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено Договір Кредитної лінії (Надійний) № 8114778. Договір підписаний ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора електронного підпису «120203».
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № 8114778 від 05.08.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (кредит) на погоджений в договорі строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за видачу кредиту.
У пунктах 2, 6, 12 кредитного договору № 8114778 від 05.08.2025 сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту – 9 000 грн 00 коп.; строк кредитування – 360 днів з 05.08.2025 по 30.07.2026, дата повернення кредиту – 30.07.2026; фіксована процентна ставка у розмірі 0,95% за кожен день користування залишком кредиту; одноразова комісія за видачу кредиту у розмірі 1 552 грн 50 коп.; спосіб надання кредиту – шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_3 .
Кредитний договір містить відомості про загальну вартість кредиту та витрати за ним, розмір реальної річної процентної ставки, а також відтворює положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування.
Таким чином, судом встановлено, що 05.08.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту довідки №КД-000019978 від 31.12.2025, виданої ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА»; платіжної інструкції від 05.08.2025; листа ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №23/12/25-71972123 від 23.12.2025, - вбачається, що 08.05.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» з використанням послуг ТОВ «ЕВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» здійснило переказ грошових коштів у сумі 9 000 грн 00 коп. на картковий рахунок № НОМЕР_3 , який був зазначений ОСОБА_1 у кредитному договорі № 8114778 від 05.08.2025 як спосіб отримання кредитних коштів.
Крім того, у листі Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-20036 від 15.05.2026 підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 . У виписці про рух коштів за цим картковим рахунком, що долучена до листа Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», зафіксовано, що 08.05.2025 на картковий рахунок ОСОБА_1 було зараховано грошові кошти у розмірі 9 000 грн 00 коп. 
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором № 8114778 від 05.08.2025, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.
Зі змісту розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вбачається, що ОСОБА_1 свої обов`язки з повернення кредиту, сплати процентів за його використання та комісії за його видачу не виконав, що призвело до прострочення грошового зобов`язання та утворення заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.
Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8114778 від 05.08.2025, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вбачається, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 22 833 грн 00 коп., з яких: 9 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 7 780 грн 50 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 552 грн 50 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту, 4 500 грн 00 коп. – пеня.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).
Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості та вважає його правильним і обґрунтованим лише в частині розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту, за процентами за користування кредитом та за комісією за видачу кредиту.
З підстав, що були викладені при перевірці обґрунтованості нарахування неустойки за прострочення виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором № 71971754 від 21.07.2025, суд так само вважає необґрунтованим нарахування неустойки за прострочення виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором № 8114778 від 05.08.2025, оскільки це суперечить приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8114778 від 05.08.2025 становить 18 333 грн 00 коп., з яких: 9 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 7 780 грн 50 коп. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 552 грн 50 коп. – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Щодо переходу права вимоги за кредитними договорами
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За результатами дослідження Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт); платіжної інструкції № 579937994.1 від 06.01.2026; платіжної інструкції № 579937984.1 від 24.12.2025; реєстру прав вимоги № 23/12/25-02 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025; реєстру прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, - судом встановлено, що від Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ): 1) за кредитним договором 71971754 від 21.07.2025; та за 2) кредитним договором № 8114778 від 05.08.2025.
Після отримання права вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» не здійснювало нарахувань за кредитними договорами, а ОСОБА_1 не погашав заборгованість.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів приходить до висновку, що позивачем доведено факт 1) виникнення кредитних зобов`язань між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , 2) виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» своїх зобов`язань за кредитними договорами №71971754 від 21.07.2025 та №8114778 від 05.08.2025, 3) порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаними кредитними договорами, 4) отримання права вимоги до ОСОБА_1 за цими договорами, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості лише у розмірі 5 937 грн 50 коп. за кредитним договором №71971754 від 21.07.2025 та у розмірі 18 333 грн за кредитним договором №8114778 від 05.08.2025.
Позивачем не доведено правомірності та обґрунтованості нарахування пені за кредитними договорами. 
На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: Договір № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, укладений між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; Витяг з Акту №6-ДІЛ від 08.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; Акт приймання-передачі справи на надання правничої допомоги; платіжну інструкцію № 579938010.1 від 16.01.2026, - з яких підтверджується факт понесення ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн 00 коп. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, суд враховує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд не вправі за власною ініціативою зменшувати суму судових витрат на професійну правничу допомогу.
Зважаючи на викладене, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2 817 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо судових витрат по сплаті судового збору.
Позивач надає суду платіжну інструкцію № 579944055.1 від 06.04.2026, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» здійснило платіж у розмірі 2 662 грн 40 коп. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1 666 грн 67 коп., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ: 44280974; місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3) суму заборгованості за кредитним договором №71971754 від 21.07.2025 у загальному розмірі 5 937 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 50 копійок та за кредитним договором №8114778 від 05.08.2025 у загальному розмірі 18 333 (вісімнадцять тисяч триста тридцять три) гривні 00 копійок, що разом становить 24 270 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) гривень 50 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ: 44280974; місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 817 (дві тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя         Н.О.Горбенко