УХВАЛА

04 травня 2026 року
м. Київ

справа № 755/3942/24
провадження № 61-3965 ск 26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши заяву про самовідвід від участі у розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» про відвід судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алфхейм», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко Олена Ігорівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення приватного нотаріуса та витребування майна з чужого володіння, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2026 року до Верховного Суду за допомогою засобів Електронного суду надійшла вищевказана касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (далі - ТОВ «Мегаінвест Сервіс»), у якій скаржник просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, а справу № 755/3942/24 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

2. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2026 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Синельникову Є. В. та визначено суддів, які входять до складу колегії: Осіяна О. М., Шиповича В. В.

3. Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк, для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме заявнику необхідно було надати документ на підтвердження сплати судового збору.

4. Ухвалою від 20 квітня 2026 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Мегаінвест Сервіс» у цивільній справі № 755/3942/24, витребував з суду першої інстанції вказану цивільну справу та роз`яснив учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу у строк до 11 травня 2026 року.

5. 22 квітня 2026 року до Верховного Суду за допомогою засобів Електронного суду надійшла заява ТОВ «Мегаінвест Сервіс» подало про відвід судді Верховного Суду Синельникова Є. В., на підставі пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 

6. Автоматизованою системою діловодства (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2026 року) справу (заяву про відвід) призначено судді-доповідачу Пророку В. В.

7. Суддя-доповідач Пророк В. В. справу отримав 27 квітня 2026 року.

8. Відповідно до пунктів 4 та 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

9. Також частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

10. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

11. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

12. ЄСПЛ у своєму рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» зазначив: «фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на склад колегії у кожній справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 4 травня 2000 року у справі «Бускаріні проти Сан?Маріно» (Buscarini v. San Marino), заява № 31657/96, та «Посохов проти Росії» (Posokhov v. Russia), заява № 63486/00, п. 39, ECHR 2003-IV)».

13. Таким чином, ЄСПЛ зазначає, що дотримання прав особи, визначені частиною першою статті 6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

14. Отже, ухвалення будь-якого рішення, навіть такого, що ґрунтується на правильному застосуванні норм права, не може вважатися законним, якщо воно ухвалене неповноважним складом суду.

15. Крім цього, згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

17. Пунктом 1.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених Постановою Пленуму Верховного Суду 21 березня 2025 року № 7 (далі - Засад використання АСДС у Верховному Суді) визначено, що не розподіляються на конкретного суддю-доповідача судові справи, які надійшли у дні перебування судді на навчанні (за наявності наказу голови суду).

18. Унесення інформації в АСДС щодо, зокрема, навчання судді, та в інших передбачених законом випадках, в яких суддя не може здійснювати правосуддя, здійснюється відповідальним працівником служби управління персоналу або відповідальною особою секретаріату відповідного касаційного суду (згідно з пунктом 1.11 Засад використання АСДС у Верховному Суді).

19. На час проходження підготовки для підтримання кваліфікації та періодичного навчання з метою підвищення рівня кваліфікації (зокрема в онлайн режимі, без виїзду з місця роботи) судді є слухачами Національної школи суддів України та не здійснюють правосуддя (Розділ IV Глава 3 частина шоста пункт 6.1.5 Регламенту Національної школи суддів України).

20. Так, у період із 20 до 24 квітня 2026 року (включно) суддя Пророк В. В. перебував на навчанні як суддя Верховного Суду в Національній школі суддів України для підтримки кваліфікації, про що головою Верховного Суду видано відповідне розпорядження від 15 квітня 2026 року № 10?ОД. 

21. Чіткого розмежування на законодавчому рівні термінів «наказ» і «розпорядження» немає, і той, і той документ ухвалює керівник чи прирівняна до неї посадова особа в межах адміністративно-управлінських повноважень.

22. Наказ визначають як форму розпорядчого впливу на процес управління для вирішення завдань з питань основної діяльності та персоналу, як офіційний розпорядчий документ, що видається керівником для вирішення основних кадрових або господарських питань. 

23. Отже, кожен наказ за своєю природою є розпорядженням.

24. Таким чином видане головою Верховного Суду розпорядження замість наказу голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про відповідне навчання не спростовує факту офіційного перебування судді на навчанні, що окремо може викликати в учасників справи серйозні сумніви в об`єктивності та безсторонності здійснення розподілу справи судді?доповідачу та відповідно підозру в маніпуляції з авторозподілом судових справ.

25. Враховуючи викладене, з метою недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді чи порушення порядку розподілу судових справ та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, заява судді Пророка В. В. про самовідвід від участі у розгляді заяви ТОВ «Мегаінвест Сервіс»про відвід судді Верховного Суду Синельникова Є. В. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 260 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

1. Заяву Пророка В. В. про самовідвід задовольнити.

2. Відвести суддю Верховного Суду Пророка В. В. від розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» про відвід судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Алфхейм», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Федоренко Олена Ігорівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення приватного нотаріуса та витребування майна з чужого володіння, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

3. Матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» про відвід судді у зазначеній справі передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк