Справа № 463/4003/19
Провадження № 2/463/16/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді Головатого Р.Я.
з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.
позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він зареєстрований у вказаному житловому будинку з 22.01.1982, а з 17.04.2014 у цьому будинку зареєстрований його племінник — відповідач ОСОБА_2 , однак останній тривалий час за місцем реєстрації не проживає, особистих речей у будинку не має, не отримує кореспонденцію за місцем реєстрації, зокрема повістку про виклик до призовної дільниці, яка надходила за адресою спірного житла, фактично мешкає за іншою адресою, витрат на утримання будинку, прибудинкової території, оплату комунальних послуг та проведення ремонту не несе, що підтверджується актами про встановлення факту непроживання від 28.12.2016, 03.01.2018, 18.04.2018 та 28.03.2019.
Між сторонами відсутні ознаки сімейних відносин, оскільки вони спільно не проживають, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних прав і обов`язків, а реєстрація відповідача у будинку перешкоджає йому у повному обсязі користуватися житловим приміщенням.
З урахуванням наведеного просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою 31.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
18.06.2019 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому він заперечив проти задоволення позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки спірний будинок належав його прабабі ОСОБА_3 , яка 09.04.2014 склала заповіт, відповідно до якого заповіла йому все належне майно, у тому числі будинок за вказаною адресою, а твердження позивача про його непроживання у спірному будинку без поважних причин не відповідає дійсності. Після смерті батьків він разом із сестрою залишився сиротою, певний час проживав із прабабою у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згодом проживав у родичів батька, а у 2011–2016 роках — у сиротинці «Родинний дім «Покрова». 
Вважає, що його відсутність у будинку була зумовлена поважними причинами, а саме життєвими обставинами, пов`язаними із втратою батьків та перебуванням у закладі для дітей-сиріт. Після досягнення повноліття він не мав можливості повернутися до спірного будинку, оскільки позивач не допускав його до житла, відмовлявся надати ключі від вхідних дверей та фактично перешкоджав йому у користуванні будинком. Так, 19.11.2018 року він разом із ОСОБА_4 приходив до будинку з проханням надати йому ключі та дозволити проживати у ньому, однак позивач відмовив.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, а 05.05.2018 він подав заяву про прийняття спадщини. Водночас у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває справа № 463/2465/18 за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 від 09.04.2014 року, яким спірний будинок заповіла відповідачу.
Також звертає увагу на те, що позивач не є власником спірного житлового будинку, оскільки будинок належав ОСОБА_3 . У зв`язку з цим, на думку відповідача, саме власник житла має право звертатися до суду за захистом права власності та вирішувати питання щодо користування будинком іншими особами, тоді як позивач не довів наявності у нього належного права на звернення з таким позовом.
З урахуванням наведеного просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Ухвалою судового засідання від 03.09.2019 постановлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – зупинити до набрання законної сили судовим рішенням у справі №463/2465/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту.
Ухвалою від 23.03.2026 постановлено поновити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розгляд справи призначено на 21.04.2026, який у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 18.05.2026.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 23.01.2026 за ним визнано право власності на спірний будинок, у якому відповідач ніколи не проживав, а тому просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідач чи його представник в судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце такого, причин неявки суду не повідомили.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 23.01.2026, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного суду від 20 травня 2024 та Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 463/2465/18 (Провадження №2/463/24/23) визнано недійсним заповіт, як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_3 9 квітня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова 23.01.2026, яке набрало законної сили 23.02.2026 у справі №463/6923/24 (Провадження №2/463/123/26) за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_1 , загальною площею 53.9 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року.
11.03.2026 за позивачем на підставі вищевказаного рішення суду зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного Реєстру речових прав №468135734 від 13.03.2026.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з довідкою виданою відділом житлового господарства ЛКП «Господар» Личаківською райадміністрацією Львівської міської ради №1956 від 18.04.2019 за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано 2 осіб, а саме: 22.01.1982 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_2 .
Разом з тим, як вбачається з актів ЛКП «Господар» від 28.12.2016, 03.01.2018, 18.04.2018 та 28.03.2019, які підтвердили сусіди, відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає.
Враховуючи наведене, оскільки відповідач більше року житловим будинком АДРЕСА_1 не користується, поважність причин його відсутності судом не встановлена, однак його реєстрація у вказаному житловому приміщенні створює позивачу перешкоди у користуванні своєю власністю, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені (а.с.1) судові витрати, що становлять 768 грн. 40 коп. судового збору.
Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -
ухвалив:
позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) судових витрат.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складене 22.05.2026.

Суддя: Р.Я. Головатий