Справа № 464/8936/25
пр.№ 1-кп/464/295/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2026 Сихівський районний суд міста Львова 

у складі: головуючого – судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42025142080000094 від 05.09.2025, про обвинувачення 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель, Волинської області, українця, громадянина України, одруженого, із повною загальною середньою освітою, який працює експертом з обслуговування в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПроЕко Сервіс», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

з участю сторін судового провадження: 
прокурора – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 , 
обвинуваченого –  ОСОБА_3 ,
встановив:

Обвинувачений  ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Галицького районного суду міста Львова від 21.05.2021 у справі №461/2768/21 (пров. № 3/461/1589/21) про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість виконати вказане рішення, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, неодноразово продовжував після цього керувати транспортними засобами, порушуючи правила дорожнього руху України.
Так, 15.10.2022 о 00 год. 42 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем марки «NISSAN PATHFINDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Ковелі на вул. Івасюка, 4, та був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення ОСОБА_3 було визнано винним постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2022 у справі № 159/4238/22 (пров. № 3/159/2386/22) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Продовжуючи протиправну поведінку, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2022 у справі №159/4238/22 (пров. № 3/159/2386/22), будучи зобов`язаним та маючи можливість її виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч вказаній постанові суду, яка набрала законної сили, 20.06.2023 о 22 год. 40 хв. керував автомобілем марки «BMW 316», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в смт. Славсько Стрийського району Львівської області, на вул. Т. Шевченка, та був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП. За вказане ОСОБА_3 було визнано винним постановою Сколівського районного суду Львівської області від 01.08.2023 у справі № 453/1125/23 (пров. № 3/453/681/23) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Продовжуючи протиправну поведінку, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Сколівського районного суду Львівської області від 01.08.2023 у справі № 453/1125/23 (пров. № 3/453/681/23), будучи зобов`язаним та маючи можливість її виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч вказаній постанові суду, яка набрала законної сили, 28.09.2023 о 00 год. 46 хв. керував автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 в м. Ковелі на вул. Шевченка, 49, та був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП. За вказане ОСОБА_3 було визнано винним постановою Ковельського районного суду Волинської області від 11.10.2023 у справі № 159/5796/23 (пров. № 3/159/2699/23) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і без оплатного вилучення транспортного засобу.
Продовжуючи протиправну поведінку, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Ковельського районного суду Волинської області від 11.10.2023 у справі № 159/5796/23 (пров. № 3/159/2699/23), будучи зобов`язаним та маючи можливість її виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч вказаній постанові суду, яка набрала законної сили, 14.07.2024 о 09 год. 33 хв. керував автомобілем марки «VolvoV70», реєстраційний номер НОМЕР_4 на вул. Володимирській у місті Любомль Любомльського району Волинської області, був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП. За вказане ОСОБА_3 було визнано винним постановою Любомльського районного суду Волинської області від 25.07.2024 у справі № 163/1604/24 (пров. № 3/163/699/24) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.
Продовжуючи протиправну поведінку, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Любомльського районного суду Волинської області від 25.07.2024 у справі № 163/1604/24 (пров. № 3/163/699/24), будучи зобов`язаним та маючи можливість її виконати, усвідомлюючи те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, діючи умисно, всупереч вказаній постанові суду, яка набрала законної сили, 29.03.2025 о 01 год. 05 хв. керував автомобілем марки «Ауді А-4», реєстраційний номер НОМЕР_5 , на вул. Зубрівській, 32 у м. Львові, де був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП. За вказане ОСОБА_3 було визнано винним постановою Сихівського районного суду м. Львова від 26.05.2025 у справі № 464/2207/25 (пров. № 3/464/863/25) та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк сім років, з оплатним вилученням транспортного засобу «Ауді А-4», д.н. НОМЕР_5 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , достовірно знаючи про набрання судовими рішеннями законної сили, якими його було позбавлено права керування транспортними засобами, умисно, з повним ігноруванням вимог закону та демонструючи явну зневагу до встановленого правопорядку, продовжував керувати транспортними засобами. Його дії свідчать про систематичне та свідоме порушення встановленої судом заборони, що підтверджує наявність сталого умислу на невиконання судових рішень, які набрали законної сили. Це проявилося у невиконанні покладених на нього обов`язків, а саме – керуванні транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу, місця та мотивів вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що шкодує про вчинене,просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. 
Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора та захисника заперечень з цього приводу не поступило.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. 
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України є правильною, оскільки останній умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13.03.2023 у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України.
Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченого і його стан здоров`я, який одружений, виховує малолітню дитину, має міцні соціальні зв`язки, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, з квітня 2022 року по липень 2023 року проходив військову службу, є учасником бойовий дій, на медичних обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Відповідно до досудової доповіді Франківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, ризик вчинення ОСОБА_3  повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що можливе виправлення цієї особи без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи визнання вини обвинуваченим, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.
Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та його порядок узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленою у судових дебатах.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, –

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий       ОСОБА_6