Номер провадження: 22-ц/813/4287/26 
Справа № 495/498/22
Головуючий у першій інстанції Анісімової Н.Д.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Назарової М.В.,
суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,
за участю секретаря Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 , особа, яка подала апеляційну скаргу – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 
на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року, постановлену Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, у складі: судді Анісімової Н.Д. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року, якою клопотання позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задоволено.
Визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за якою сторони домовилися про наступне:
Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданого Білгород-Дністровським РВ ГУМС України в Одеській області 01.12.2015 року, передає в рахунок погашення боргу в розмірі 22720 гривень, за договором позики від 05.09.2019 року, в порядку ст. 600 Цивільного кодексу України, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданого органом 5118, 09.09.2019 року, приймає у власність земельну ділянку площею 6,64га, (земельна ділянка перебуває на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, III-ОД № 005850 виданого 10 липня 2000 року .
Визнано за позивачем ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , що проживає АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_5 , виданого 09.09.2019 року, органом 5118, право власності на земельну ділянку площею 6,64 га, (земельна ділянка перебуває на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить відповідачу ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, III-ОД № 005850 виданого 10 липня 2000 року.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданого органом 5118, 09.09.2019 року заявляє, що з моменту підписання та затвердження даної Мирової угоди Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області та у випадку її належного виконання, не має жодних майнових претензій до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою, АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Білгород-Дністровським РВ ГУДМС України в Одеській області 01.12.2015 року.
Сторони даної мирової угоди стверджують, що підписують її, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, згідно вільного волевиявлення, котре відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, діючи цілеспрямовано, свідомо, розумно та на власний розсуд, без впливу обману, помилки, без будь-якого примусу, як фізичного, так і психічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених даною мировою угодою, володіючи повним обсягом цивільної дієздатності, попередньо ознайомлені з приписами цивільного та цивільно-процесуального законодавства, що регулюють укладений правочин, додержання яких є необхідним для чинності правочину (у тому числі, з вимогами ст. 207-208, 255, 256 ЦПК України).
Наслідки затвердження судом мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі.
Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - закрито.
Роз`яснено сторонам наслідки закриття провадження у справі у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Садова, буд. 1-А, повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 500,00 ( п`ятсот) гривень 00 копійок, який було сплачено згідно квитанції № 41318985-1 від 25 січня 2022 року (а.с. 28-30).
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника Стрєзєва Анатолія Івановича просить ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2022 скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнути на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати.
Доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_3 є кредитором ОСОБА_2 на підставі рішення суду № 1505/2461/2012 від 11.09.2012, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у загальному розмірі 8350 дол. США. На примусовому виконанні у відділі ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчих листів за вказаним рішенням. Зазначає, що з 23.09.2020 до 05.09.2024 (в період постановлення оскаржуваної ухвали) виконавчі листи перебували на виконанні у приватного виконавця Носенко С.Б. (№ 63125617 та № 63145200). Таким чином, відповідач ОСОБА_2 фактично з 2012 року має статус боржника, на майно якого в межах виконавчих проваджень накладався арешт та оголошена заборона на його відчуження, що обмежувало боржника у можливості відчужувати своє майно.
Скаржник вважає, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції вирішив питання про права, свободи та інтереси ОСОБА_3 як кредитора за іншим стягненням, оскільки даним судовим рішенням боржник вчинив дії на шкоду кредитору у період настання зобов`язання із погашення заборгованості, що призвело до зменшення обсягу майна, належного боржнику з метою приховування його та уникнення звернення стягнення на нього в рамках виконавчого провадження, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 у справі № 1505/2461/2012 про стягнення боргу із ОСОБА_2 досі залишається невиконаним (а.с. 38-66).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін, зазначаючи, що доводи скаржника про те, що оскаржуваною ухвалою земельна ділянка, площею 6,64 га, що належить ОСОБА_2 , була відчужена з метою ухилення від виконання рішення суду ще у 2012 році, не заслуговують на увагу та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. 
Також зазначає, що скаржник ОСОБА_3 , хоч і не був залучений до участі у справі, проте в травні 2024 року був ознайомлений із матеріалами справи та повним текстом ухвали, оскільки слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було надано тимчасовий доступ до речей та документів (до справи № 495/498/22) в рамках кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 (а.с. 80-88).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. Доводи відзиву є тотожними тим, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу, подану відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 89-105).
Ухвалами Одеського апеляційного суду (у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Назарової М.В. (суддя – доповідач), Комлевої О.С., Коновалової В.А.) від 08.09.2025 та 06.01.2026 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 73-74, 125).
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2026 здійснено заміну судді Комлевої О.С. на учасника постійно діючого складу колегії – суддю Кострицького В.В.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
У судовому засіданні 09.06.2026 представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Інші учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, зокрема, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 – у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судові повістки-повідомлення на 09.06.2026 отримали в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 07.04.2026 о 06:08:01, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (а.с. 136зв.-137), в судове засідання не з`явилися.
Вказане в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена між сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін, а тому вважав за можливе затвердити мирову угоду і закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Разом з тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може та, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах доводів апеляційної скарги, вважає за потрібне зазначити наступне.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За приписами статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Аналіз зазначених законодавчих норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах(частина третя статті 13 ЦК України).
Тобто цивільне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.
Крім того, відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).
Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21 (провадження № 61-6054сво23)).
У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі № 750/13149/21 (провадження № 61-6054сво23)).
У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Як встановлено у частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс2) зроблено висновок, що «обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені Державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від Держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 522/2736/16-ц (провадження № 61-13633св21) зроблено висновок, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною сумісною власністю об`єкту незавершеного будівництва та визнання права на частку в спільному майні) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення виконання судового рішення. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для уникнення чи унеможливлення виконання судового рішення, судове рішення стосується прав та/або інтересів особи, на користь якої постановлено таке судове рішення».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 509/84/14-ц (провадження № 61-10946св22) зазначено, що:
«обов`язок ініціювання будь-якого наступного судового процесу з метою виконання попереднього судового рішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на компетентні органи, уповноважені державою на забезпечення виконання судових рішень, а не на кредитора, який правомірно очікує від держави належного виконання остаточного судового рішення про стягнення боргу; повноваження виконавця на звернення з позовною заявою, апеляційною скаргою є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі з апеляційною скаргою в інтересах стягувача на судове рішення у справі про поділ спільного майна подружжя, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна та виконання судового рішення про стягнення боргу.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_3 в особі свого представника Стрезєва Анатолія Івановича, обґрунтовував апеляційну скаргу тим, що є кредитором ОСОБА_2 на підставі рішення суду № 1505/2461/2012 від 11.09.2012, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у загальному розмірі 8350 дол. США. На примусовому виконанні у відділі ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчих листів за вказаним рішенням. Зазначає, що з 23.09.2020 до 05.09.2024 (в період постановлення оскаржуваної ухвали) виконавчі листи перебували на виконанні у приватного виконавця Носенко С.Б. (№ 63125617 та № 63145200). Таким чином, відповідач ОСОБА_2 фактично з 2012 року має статус боржника, на майно якого в межах виконавчих проваджень накладався арешт та оголошена заборона на його відчуження, що обмежувало боржника у можливості відчужувати своє майно, судове рішення до теперішнього часу залишається невиконаним. Натомість, боржник у спосіб укладення мирової угоди, яка підлягає самостійному виконанню, позбувся належного майна, відомості щодо якого були відсутні в Реєстрі речових прав на нерухомість і не могли бути перевірені під час виконання рішення суду на користь заявника.
З інформації, що наявна у відкритому доступі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року у справі № 1505/2461/2012 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 6800 дол. США, що по курсу Національного Банку України складає 54332 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 6700 дол. США, що по курсу Національного Банку України складає 53533 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 3100 дол. США, що по курсу Національного Банку України складає 27769 грн, з кожного по 1550 дол. США, що по курсу Національного Банку України складає 12384,5 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 солідарно витрати по сплаті судових зборів: державне мито у сумі 51 грн та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно витрати на розміщення оголошення в газеті «Урядовий Кур`єр» у сумі 424,2 грн.
Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 24.09.2012.
На виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року у справі № 1505/2461/2012 22 грудня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчі листи (а.с. 47-48зв.).
Згідно з відмітками у виконавчому листі № 1505/2461/2012 від 22 грудня 2012 року про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення за вказаним виконавчим листом:
- 15.01.2013 відмовлено у відкритті ВП на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 26.06.2014 повернуто;
- 01.09.2020 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 05.09.2024 повернуто відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 47зв.).
З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича від 25.09.2020 відкрито виконавче провадження № 63145200 на виконання виконавчого листа № 1505/2461/2012, виданого 22.12.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 6800 доларів США, що по курсу НБУ складає 54332,00 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 3100 доларів США що по курсу НБУ складає 24769 грн з кожного по 1550 доларів США, що по курсу НБУ складає 12384,50 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 солідарно витрати по сплаті судових зборів: державне мито у сумі 51.00 грн та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 30 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 солідарно витрати на розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» у сумі 424,20 грн.
За інформацією, наявною в АСВП, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича від 25.09.2020 у ВП № 63145200 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 : все рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 48382.8 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича від 05.09.2024 у ВП № 63145200 виконавчий документ № 1505/2461/2012, виданий 22.12.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 6800 доларів США , що по курсу НБУ складає 54332,00 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 3100 доларів США що по курсу НБУ складає 24769 грн з кожного по 1550 доларів США, що по курсу НБУ складає 12384,50 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 солідарно витрати по сплаті судових зборів: державне мито у сумі 51.00 грн та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 30 грн; стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 солідарно витрати на розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» у сумі 424,20 грн, повернуто стягувачу ОСОБА_3 на підставі п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 05.09.2027.
10.09.2024 постановами державного виконавця Білгород-Дністровського відділу ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Єрмошенко Аллою Дмитрівною відкрито виконавче провадження № 75998147 на виконання виконавчого листа № 1505/2461/2012, виданого 22.12.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 3 100 доларів США, що по курсу Національного Банку України складає 24 769 грн, з кожного по 1550 доларів США, що по курсу Національного Банку України складає 12 384,50 грн. Боржник ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 (а.с. 53);
та № 75998274 на виконання виконавчого листа № 1505/2461/2012, виданого 22.12.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 6 800 доларів США, що по курсу Національного Банку України складає 54 332 грн. Боржник ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 (а.с. 54).
За інформацією, наявною в АСВП, в рамках вказаних виконавчих проваджень № 75998147 та № 75998274 накладені арешти на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .
Крім того, за інформацією, наявною в АСВП, виконавчі провадження № 75998147 та № 75998274 продовжують перебувати на виконанні у державного виконавця Білгород-Дністровського відділу ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Єрмошенко Алли Дмитрівни.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 330971900 від 02.05.2023 о 16:26:01, пошук за частковим співпадінням, тип особи – фізична особа, РНОКПП НОМЕР_2 :
- 28.09.2020 накладено арешт на все нерухоме майно особи, майно/права якої обтяжуються – ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 38400548;
- 03.11.2020 накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер 5120880300:01:001:0013, яка належить ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 38974794;
- 07.09.2021 накладено арешт на все нерухоме майно особи, майно/права якої обтяжуються – ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 43815843, 43816561, 43817589, 43819001 (а.с. 58-61).
Перевіряючи доводи заявника щодо порушення його прав оскаржуваним рішенням, колегія суддів вважає, що:
- по-перше, ОСОБА_3 має право на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року, оскільки на момент звернення до суду із позовом у даній справі (25.01.2022) виконавчі листи, видані на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 у справі № 1505/2461/2012, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у загальному розмірі 8350 дол. США, перебували на виконанні у приватного виконавця Носенко С.Б. (№ 63125617 та № 63145200);
- по-друге, в розрізі того, що «приватно-правовий інструментарій, не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про його стягнення; у разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про його стягнення, зокрема якщо поділ майна подружжя направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника, то відповідне судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (особи на користь якої постановлено таке судове рішення)» (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 509/84/14-ц).
Щодо суті апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
За ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Частиною 7 цієї статті передбачено, що сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.
Статтею 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:
1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або
2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.
За обставинами даної справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є боржником за виконавчими листами № 1505/2461/2012, виданими 22.12.2012 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, стягувачем за якими є скаржник ОСОБА_3 . Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року у справі № 1505/2461/2012, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу задоволено, наразі не виконано і за інформацією, наявною в АСВП, виконавчі провадження № 75998147 та № 75998274 продовжують перебувати на виконанні у державного виконавця Білгород-Дністровського відділу ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Єрмошенко Алли Дмитрівни. 
З наданого до апеляційної скарги витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 330971900 від 02.05.2023 о 16:26:01 вбачається, що інформація щодо реєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 6,64 га, (земельна ділянка перебуває на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить відповідачу ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю, III-ОД № 005850 виданого 10 липня 2000 року, та в подальшому за результатами затвердження мирової угоди відчужена на користь позивача ОСОБА_1 , у зазначених реєстрах не значиться. 
З огляду на це, в рамках вищезазначених виконавчих проваджень державний виконавець не мав змоги встановити належність земельної ділянки, площею 6,64 га, (земельна ділянка перебуває на території Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) масив № НОМЕР_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на праві власності боржнику ОСОБА_2 та звернути на неї стягнення з метою погашення боргу перед стягувачем ОСОБА_3 .
Крім того, у судовому засіданні 09.06.2026 представник скаржника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 повідомив, що позивач ОСОБА_1 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_7 і наразі в рамках справи № 495/4079/23 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності адвокат Стрєзєв А.І. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2023 року, яким позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності – задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.04.2023 року, укладений між позивачем ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку загальною площею 6.6380 га, кадастровий номер 5120880300:01:001:0384, яка розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Аламівська сільська рада.
Таким чином, не можна визнати обґрунтованою оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про затвердження мирової угоди, оскільки умови мирової угоди порушують права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 як стягувача за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року у справі № 1505/2461/2012 і який перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича під час укладення мирової угоди. Крім того, розпорядившись таким чином належним йому майном, про існування якого виконавцю не було і не могло бути відомо через відсутність вказаних відомостей у реєстрі речових прав на нерухоме майном, боржник позбувся належного йому майна, будучи обізнаним про невиконані з його боку зобов`язання, що свідчить про невідповідність укладеної мирової угоди вимогам п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України.
Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Наведене у своїй сукупності є підставою для застосування вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статті 379 ЦПК України та скасування оскаржуваної ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі свого представника Стрезєва Анатолія Івановича задовольнити.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 12 червня 2026 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький