ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2026 р. Справа№ 920/1061/23(920/1098/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Остапенка О.М. 
Отрюха Б.В. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Чунжина В.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
на рішення Господарського суду Сумської області 
від 06.10.2025 (суддя Яковенко В.В.)
у справі № 920/1061/23(920/1098/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" 
до 1. ОСОБА_1 ,
2. ОСОБА_4 ,
3. ОСОБА_5 
про стягнення 6950,72 грн,
в межах справи 920/1061/23 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (код 34113412),
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі - позивач) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - співвідповідачі, відповідач) про солідарне стягнення заборгованості в сумі 6950,72 грн за спожиті комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.09.2024.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач вказує на наявність у відповідачів, як мешканців квартири у багатоквартирному житловому будинку та індивідуальних споживачів житлово-комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», заборгованості з оплати послуг з централізованого постачання теплової енергії, яка використовується для МЗК та функціонування внутрішньо будинкової системи опалення, а також плати за абонентське обслуговування.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.10.2025 у справі №920/1061/23 (920/1098/25) позов задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 6950,72 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.09.2024.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 807,47 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 807,47 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача 807,47 грн судового збору.
Рішення суду обґрунтоване тим, що ТОВ "ШП "Харьківенергоремонт" визначено надавачем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води, відповідачі, як мешканці квартири у багатоквартирному житловому будинку, є індивідуальним споживачем в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і з ним у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання та його розміщено 01.10.2021 на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" (http://shkhaer.com.ua) та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради (shostka-rada.gov.ua).
Факт надання послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по вересень 2024 року підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, показаннями теплового лічильника. Відповідач не розрахувалися за послуги, що є простроченням грошового зобов`язання, а виникнення заборгованості є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Відключення квартири відповідача, що розташована в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ним площі.
Теплова енергія подається в житловий будинок АДРЕСА_1 через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.
Відсутність опалювальних приладів у місцях загального користування не виключає загальнобудинкові потреби на опалення всієї будівлі/будинку, оскільки це входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення.
Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фактично послуги з постачання теплової енергії до місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для мешканців будинку АДРЕСА_1 позивачем не надавались, відповідачем суду не надано.
У даному разі матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що позивач виконав свої обов`язки відповідно до договору, а саме надав відповідачам послуги з постачання теплової енергії у період з листопада 2021 року по вересень 2024 року. 
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, 24 жовтня 2025 відповідач ОСОБА_1 звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від від 06.10.2025, стягнути з ТОВ Шосткинське підприємство Харківенергоремонт на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді правничої допомоги 21 000 гривень та судового збору.
Позивач у відзиві, погодившись із висновками суду першої інстанції, заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №920/1061/23 (920/1098/25) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , розгляд справи призначено на 02.12.2025.
В судовому засіданні 02.12.2025 оголошувалась перерва до 13.01.2026.
Судове засідання, призначене на 13.01.2026 о 12:00, не відбулося у зв`язку з відсутністю технічної можливості фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, що зумовлено масштабним технічним збоєм у роботі підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 розгляд справи призначено на 10.03.2026.
В судовому засіданні 10.03.2026 оголошувалась перерва до 21.04.2026.
В судовому засіданні 21.04.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З 15.10.2006 позивач забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнаний надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006.
Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка, а тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Позивач надає послуги з постачання теплової енергії для опалення, в тому числі, і в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" від 10.04.2025 та інформаційних довідок про реєстрацію місця проживання осіб Сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткінської міської ради у квартирі АДРЕСА_2 вищевказаного будинку, опалювальна площа якої становить 49,1 кв. м, зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - відповідачі у справі.
Квартира АДРЕСА_3 відключена від системи централізованого опалення будинку.
Обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались встановленим в будинку лічильником. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідачів не надходили.
Як вказує позивач він надав послугу з постачання теплової енергії у будинку АДРЕСА_1 , в тому числі і відповідачам на загальну суму 6950,72 грн за період з листопада 2021 року по вересень 2024 року включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, засвідчені підписами представників позивача та управителя багатоквартирного будинку, показаннями теплового лічильника.
Згідно розрахунків заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та обігової відомістю (абонентський номер 18705, абонент ОСОБА_1 ) позивач нарахував відповідачу плату за спожиту теплову енергію для місць загального користування (МЗК), що становить 10% від фактичного обсягу спожитої теплової енергії будинком, функціонування внутрішньобудинкових систем в розмірі 8% від фактичного обсягу спожитої теплової енергії будинком, а з листопада 2022 року - загально будинкові потреби в розмірі 25% від фактичного обсягу спожитої теплової енергії будинком, а також за абонентське обслуговування на загальну суму 6950,72 грн.
Відповідачі у зазначений спірний період послуги не оплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 6950,72 грн, яка є предметом спору в даній справі.
За ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, на відповідній правовій підставі, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.
Таким чином, відповідачі є індивідуальним споживачем в розумінні Закону.
Надання житлово-комунальних послуг (до якої належить послуга з постачання теплової енергії) здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону).
Частиною 1 статті 14 Закону передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, зокрема 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно; 2) колективний договір; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, за кожним видом комунальних послуг.
Положеннями ч. 5 ст. 13 Закону встановлено відповідні виключення з моделі правовідносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг, а саме, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Статтями 633, 634 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться, а договором приєднання, в свою чергу, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
При цьому відповідно до ч. 5, 6 ст. 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. 
Так, п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону встановлено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
На підставі п. 3 розділу VI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.
Згідно з ч. 7 ст. 21 Закону послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії", якою затверджено Типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії за відповідними моделями договірних відносин.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 13 Закону публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії було розміщено 01.10.2021 на офіційному вебсайті ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" (http://shkhaer.com.ua) та на офіційному вебсайті Шосткинської міської ради (shostka-rada.gov.ua).
Тобто, договір є укладеним за умови відсутності рішень співвласників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин будинку одразу після спливу 30 днів з моменту його опублікування та факту приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) - вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги ( п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджено постановою КМУ № 1022 від 08.09.2021).
Таким чином, належить погодитись із висновком суду першої інстанції, що типові договори з індивідуальними споживачами про надання послуги з постачання теплової енергії вважаються укладеними з відповідною категорією споживачів з 01.11.2021.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відтак, у споживача наявний обов`язок щомісячно оплачувати фактично спожиті житлово-комунальні послуги, а саме послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п. 10 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика) у разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.
Пунктом 30 Договору передбачено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами та плати за абонентське обслуговування.
Згідно з п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Пунктом 33 Договору передбачено, що виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі.
Відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Пунктом 14. Правил надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).
Відповідно до п. 24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.
Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.
Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що квартира відключена від централізованого опалення, у місцях загального користування відсутні прилади опалення, тобто відповідач як споживач фактично не отримував послугу з теплопостачання у спірний період.
Суд першої інстанції, відхиляючи такі доводи відповідача виходив з того, що відключення квартири відповідача, яка розташована в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, разом з іншими власниками, пропорційно до займаної ним площі.
При цьому, суд також виходив з того, що теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. Відсутність опалювальних приладів у місцях загального користування не виключає загальнобудинкові потреби на опалення всієї будівлі/будинку, оскільки це входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення.
Частково погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідачі зобов`язані брати участь у відшкодуванні витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Разом з тим, така теплова енергія має бути фактично поставлена позивачем, відповідно фактично спожита споживачами послуг. 
Втім, в даному випадку, відсутність приладів опалення у місцях загального користування, а також відключення квартири від ввнутрішньобудинкової опалювальної мережі унеможливлює фактичне надання послуги, відповідно і її споживання споживачем. Оскільки фактично послуга не була надана, а розрахована як відсоткове відношення до фактично поставленої теплової енергії до будинку в цілому, колегія суддів, погоджуючись із доводами відповідача, вважає безпідставним нарахування та стягнення заборгованості за теплову енергію, яку фактично не було поставлено.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні належить відмовити.
При цьому, помилковим є твердження суду про те, що відповідачами не надано доказів на підтвердження того, що фактично послуги з постачання теплової енергії до місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для мешканців будинку № 17 по вул. Робоча в місті Шостка позивачем не надавались, позаяк такі докази відповідачем надані та не спростовані позивачем, зокрема, акт на відключення квартири від внутрішньо будинкової системи водяного опалення, довідка ТОВ «Жилкомсервіс» про відсутність приладів опалення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи. 
З врахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що господарський суд першої інстанції не з`ясував дійсні обставини справи в частині фактичного надання послуг, у зв`язку з чим оскаржуване рішення належить скасувати, задовольнивши апеляційну скаргу, ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення, то судові витрати по сплаті судового збору належить покласти на позивача у зв`язку з відмовою в позові та задоволенням апеляційної скарги.
Керуючись статтями 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі № 920/1061/23 (920/1098/25) скасувати.
3. Ухвалити нове рішення.
4. Відмовити у задоволенні позову повністю.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (вул. Каденюка Леоніда, буд. 1, м. Шостка, Сумська область, 41100, код ЄДРПОУ 34113412) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, встановлений ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена та підписана 30.06.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді О.М. Остапенко

Б.В. Отрюх