Дата документу 30.06.2026	Справа № 553/5371/25	
 	Провадження № 2/554/2386/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2026 року      м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Материнко М.О.
за участю секретаря судового засідання Фесенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
в с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики № 73492517 від 05 жовтня 2024 року в розмірі 23 072,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло позики); 1 050,00 грн. – комісія за надання позики; 1 225,00 грн. – заборгованість за відсотками; 13 797,00 грн. – заборгованість за пенею. Також позивач просив стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витребувати докази від АТ КБ «Приватбанк».
За умовами вказаного договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути суму позики, сплатити плату (проценти), а також комісію за надання позики. Договір укладено як електронний документ за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (смс-коду) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти в розмірі 7 000,00 грн. були перераховані на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приватбанк».
Надалі, 27.03.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 27/03/25. Відповідно до Додаткової угоди № 5 від 26.06.2025 року та Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 8, право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 перейшло до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів, після відступлення права вимоги не здійснив жодного платежу ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки нового кредитора. За розрахунком позивача, станом на дату подання позову загальна сума заборгованості відповідача становить 23 072,00 грн., з яких:
-7 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло позики);
-1 050,00 грн. – комісія за надання позики;
-1 225,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
-13 797,00 грн. – сума заборгованості за пенею (при цьому позивач наголошує, що з моменту отримання ним права вимоги нарахування штрафних санкцій не здійснювалося, а стягується пеня, яка була нарахована попереднім кредитором).
Позивач просить стягнути вказану заборгованість, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн., а також витребувати від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо належності карткового рахунку відповідачу та виписку про рух коштів за період з 05.10.2024 по 10.10.2024.
Ухвалою суду від 19.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав. Натомість від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у якому він зазначив, що з 2023 року призваний за мобілізацією та перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (у військовій частині), бере безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони. У зв`язку з наявністю статусу військовослужбовця, відповідач наголосив на неправомірності нарахування йому відсотків за користування позикою та штрафних санкцій (пені). До пояснень додано копію відповідних документів, що підтверджують проходження ним військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст.223ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.10.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 73492517. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», такий договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до укладеного у письмовій формі. На підставі Договору факторингу від 27.03.2025 року право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Згідно з наданою відповідачем Довідкою військової частини, ОСОБА_1 з 06.11.2023 року перебуває на військовій службі під час мобілізації в списках особового складу військової частини та по теперішній час бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Щодо клопотання позивача про витребування від АТ КБ «Приватбанк» інформації про належність карткового рахунку та виписки по ньому, які містять банківську таємницю, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами статей 77, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими та достатніми.
Як вбачається з надісланого на адресу суду клопотання відповідача ОСОБА_1 , останній не заперечує факт укладення Договору позики № 73492517 та факт отримання грошових коштів (основного боргу) у розмірі 7 000,00 грн. на свій картковий рахунок, а свої заперечення проти позову мотивує виключно наявністю в нього пільг як у військовослужбовця та незаконністю нарахування відсотків і пені фінансовою установою.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Враховуючи, що факт укладення договору та отримання кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими електронними доказами (копією договору, розрахунком заборгованості, підтвердженням перерахування коштів) та повністю визнається самим відповідачем, обставини зарахування тіла позики на рахунок відповідача є доведеними. За таких обставин, необхідності у розкритті банківської таємниці та витребуванні додаткових відомостей чи руху коштів від АТ КБ «Приватбанк» немає, оскільки дані матеріали не вплинуть на юридичну оцінку спірних правовідносин. З огляду на це, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Всупереч вищезазначеним нормам права та умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання належним чином у встановлений строк, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Щодо правомірності звернення з позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора, суд керується такими нормами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, уклавши 27.03.2025 року Договір факторингу № 27/03/25, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» правомірно та у відповідності до вимог закону набув статусу нового кредитора із правом вимоги до ОСОБА_1 . Проте, обсяг цих прав обмежений тими умовами та пільгами, які діють щодо боржника в силу закону.
Згідно з наданою відповідачем Довідкою військової частини, ОСОБА_1 з 06.11.2023 року перебуває на військовій службі під час мобілізації в списках особового складу військової частини та по теперішній час бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.
Вирішуючи спір у частині правомірності заявлених позивачем вимог про стягнення відсотків та неустойки (пені) з військовослужбовця, суд керується такими нормами матеріального права.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України.
Спеціальним законом у цій сфері є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№ 2011-XII).
Згідно з частиною 15 статті 14 цього Закону, військовослужбовцям, особам Складу сил оборони, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з початку і до закінчення особливого періоду, проценти за користування кредитом не нараховуються, а штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами не нараховуються.
Дана норма права є імперативною, діє впродовж усього особливого періоду та встановлює безумовну пільгу для військовослужбовців. Оскільки до нового кредитора відповідно до ст. 514 ЦК України переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, позивач не може вимагати відсотків та пені, нарахування яких було прямо заборонено законами України попередньому кредитору.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця з 2023 року, тоді як спірний договір позики був укладений пізніше — 05.10.2024 року. Таким чином, упродовж усього періоду дії договору відповідач безперервно перебував під захистом імперативної норми ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-XII. Отже, у первісного кредитора взагалі не виникло правового підстав нараховувати відсотки (1 225,00 грн.) та пеню (13 797,00 грн.), а у позивача, відповідно, відсутнє право на їх стягнення.
Окрім цього, відповідно до пункту 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення, споживач додатково звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань.
З огляду на це, вимоги позивача в частині стягнення відсотків у розмірі 1 225,00 грн. та пені у розмірі 13 797,00 грн. є незаконними й необґрунтованими, тому в цій частині позову слід відмовити повністю.
Разом з тим, наявність статусу військовослужбовця та наведені вище положення ст.ст. 526, 610, 1049 ЦК України вказують на те, що звільнення від сплати відсотків та штрафних санкцій не звільняє особу від безумовного обов`язку повернути кошти, які були безпосередньо отримані в позику (тіло кредиту), а також погоджену сторонами фіксовану комісію за надання позики (1 050,00 грн.).
Всього до стягнення підлягає сума заборгованості в розмірі 8 050,00 грн. (7 000,00 грн. тіла + 1 050,00 грн. комісії).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 34,89% (8 050,00 грн. від заявленої ціни позову 23 072,00 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 056,47 грн.
Керуючись ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 512-514, 516, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, —
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014, рахунок IBAN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за Договором позики № 73492517 від 05.10.2024 року в загальному розмірі 8 050,00 грн. (вісім тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), яка складається з:
-7 000,00 грн. — сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло позики);
-1 050,00 грн. — комісія за надання позики.
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 1 225,00 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 13 797,00 грн. — відмовити повністю.
В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів від Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 056,47 грн. (одна тисяча п`ятдесят шість гривень 47 копійок).
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя         М.О. Материнко