ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/2957/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду (суддя 1-ї інстанції Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/2957/23 за заявою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі №160/2957/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2022 до 31.12.2022 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”.
Зобов`язано Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.09.2022 по 31.12.2022.
В іншій частині заявлених позовних вимог – відмовлено.
Рішення набрало законної сили 13.11.2023.
21.11.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі №160/2957/23, який пред`явлено до примусового виконання. 
Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подано до суду заяву про встановлення або зміну способу або порядку виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/2957/23, в якій заявник просить суд:
- змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, на підставі якого 21.11.2023 Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №160/2957/23, про зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 на стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань та виплатити ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 141600,00грн.
Заява обґрунтована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ), перебуває виконавче провадження №74628660 з примусового виконання виконавчого листа №160/2957/23, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом. Державним виконавцем за заявою стягувача від 01.04.2024, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України “Про виконавче провадження”, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржника було проінформовано про необхідність виконати рішення у строк протягом 10 робочих днів, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження. Проте, боржником рішення суду не виконане. Вказане стало підставою для звернення державного виконавця до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 заяву про зміни способу і порядку виконання рішення суду у справі №160/2957/23 задоволено.
Не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду, Територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу скасувати, та ухвалити рішення яким відмовити у задоволенні заяви.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ст. 378 КАС України. Спірвовідносини стосувалися виплати грошового забезпечення під час проходження служби. Відповідна категорія виплат приписами абзацу другого частини третьої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не охоплена.
Крім того, ТУ ССО є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок бюджетних коштів. 
Враховуючи норми чинного законодавства виплата доходу фізичній особі ( ОСОБА_2 ) податковим агентом (Територіальним управлінням) передбачає одночасну сплату до бюджету коштів (податку з доходів фізичних осіб 21 600,00 грн. та військового збору 6000,00 грн.). А враховуючи встановлений порядок виконання рішень (в межах бюджетної програми за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя») стягнення загальної суми на користь позивача призведе до порушення норм Податкового кодексу України в частині неможливості Територіальним управлінням виконання покладених зобов`язань, а саме: одночасну сплату податків з доходу, що виплачується.
Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що ТУ ССО нараховано кошти на виконання рішення суду. Відповідно до листа від 18 березня 2026 року за вихідним № 35.07-125/ ССО, Територіальне управління надало до Служби судової охорони, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, уточнюючий розрахунок потреби в коштах з проханням виділити додаткові кошторисні призначення на виконання рішення суду по справі №160/2957/23 в сумі 141600,00грн, що включає в себе кошти: на нарахування та виплату додаткової винагороди. Територіальне управління не здійснювало нарахування коштів, а здійснило обрахування потреби на виконання рішення суду та направило бюджетний запит на розпорядника бюджетних коштів вищого рівня (Службу судової охорони) для виділення бюджетних асигнувань на відповідні цілі. Не виконання рішення суду є наслідком неналежного фінансування державою витрат на зазначені цілі, тобто неналежного фінансування в межах бюджетної програми за КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників органів та установ системи правосуддя».
Учасники справи не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Суд першої інстанції задовольняючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, оскільки відповідач (боржник), який є суб`єктом владних повноважень, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі не виконав судове рішення в частині виплати нарахованої доплати додаткової винагороди, суд вважає за доцільне змінити спосіб і порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з відповідача (боржника) цих виплат на користь позивача (стягувача).
Колегія судді не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, абз. 1 ч. 1 ст. 378 КАС України встановлено, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. 
Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.
За правилами ст. 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктами 6-1, 7, 9 частини 5 статті 22 БК України установлено, що головний розпорядник бюджетних коштів організовує та здійснює моніторинг виконання бюджетних програм, здійснює оцінку їх ефективності, управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і витрачанням ними бюджетних коштів тощо.
Отже, виконання судового рішення залежить від наявності відповідних бюджетних призначень у ТУ ССО.
Як свідчать матеріали справи, що листом ТУ ССО №35.06-86 від 11.02.2026 року повідомлено державного виконавця, що управлінню доведено кошторис на 2026 рік за програмою видатків 0501150 "Виконання рішень суддів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя". Розмір доведених асигнувань за програмою видатків 0501150 "Виконання рішень суддів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" на 2026 рік складає 1 912 311 грн. Службі затверджений кошторис на 2026 рікза КПКВ 0501150 "Виконання рішень суддів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" у сумі 6094,4 тис. грн. 
Додатком до листа (від 13 січня 2026 року №01.30-02.2-94/вн) є інформація щодо рішень судів, на задоволення яких у межах затвердженого кошторису Служби судової охорони виділені асигнування.
ТУ ССО у Дніпропетровській області повідомлено, що судове рішення від 01 грудня 2023 року №160/295723 перебуває на обліку для виконання, виконання рішення буде здійснено у порядку черговості відповідно до наявного фінансування після виділення додаткових бюджетних призначень, про що вживаються всі необхідні заходи в межах компетенції Служби та ДСА України.
Відтак, невиконання ТУ ССО судового рішення в частині виплати грошових коштів позивачу за відсутності відповідного фінансування та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та обставиною, яка істотно ускладнює виконання рішення або робить його неможливим, як підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. 
Висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення ґрунтується виключно на положеннях абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України, проте суд визнає такий висновок помилковим.
Так, у спірному випадку справа не стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг, у яких суд має в обов`язковому порядку для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, адже ця справа стосується виплати додаткової винагороди, тому відсутні підстави для застосування приписів абз. 2 ч. 3 ст. 378 КАС України.
Суд першої інстанції помилково посилався на рішення Верховного Суду у справі №380/7706/22. У цій справі зокрема вирішувалось питання щодо невиконання рішення суду з виплати пенсії. 
Зважаючи на встановлені обставини у цій справі, зокрема, прийняття відповідачем заходів з метою виконання судового рішення, а також наведене правове регулювання питання зміни способу та порядку виконання судового рішення, суд доходить до висновку, що відсутність бюджетних призначень на виплату нарахованої суми додаткової винагороди не може розглядатися як обставина, що істотно ускладнює або робить неможливим виконання судового рішення, тому визнає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Суд зауважує, що виплата нарахованих позивачу сум може бути здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України.
Оскільки у цьому випадку відсутні відповідні бюджетні асигнування для здійснення виплати позивачу нарахованої за судовим рішення суми грошового забезпечення, суд констатує, що відповідач не мав об`єктивної фінансової можливості в повному обсязі виконати судове рішення та, відповідно, про відсутність підстав для зміни способу та порядку виконання судового рішення.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст. 311, 315, ст. 317, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №160/2957/23 скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення.
У задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення в справі №160/2957/23 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак