Ярмолинецький районний суд Хмельницької області 
Справа № 686/12870/26
1-кс/689/35/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2026 року        селище Ярмолинці

Слідчий суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу,  –  ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в селищі Ярмолинці скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

Відповідно до ухвали Хмельницького апеляційного суду від 6 травня 2026 року до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області 13 травня 2026 року передано скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В скарзі заявник зазначив, що він звернувся до Хмельницького територіального управління Державного бюро розслідувань (Управління ДБР) із заявою, яка була зареєстрована 10 квітня 2026 року за № 1503 про вчинення суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 та суддею Хмеьницьекого апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ст. 358 КК України, яка знаходиться в провадженні першого слідчого відділу На вчинення передбачених законом дій органами дізнання законодавством надається не більше 48 годин. Станом на 21 квітня 2026 року ОСОБА_3 витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань не отримав на вказані ним засоби зв`язку ні поштовим повідомленням. Невиконання імперативної вимоги закону посадовими особами Територіального бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, є грубим порушенням ст. 19 Конституції України. Просив суд визнати незаконними дії та бездіяльність посадових осіб Територіального управління ДБР розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, що полягає у несвоєчасному внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання ними заяви ОСОБА_3 від 10 квітня 2026 року № 1503 про вчинення кримінального правопорушення суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 та суддею Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ознаками ст. 358 КК України. Просив суд зобов`язати уповноважену особу Територіального управління ДБР розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 10.04.2026р. про вчинення кримінального правопорушення суддею Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_4 та суддею Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченгого ст. 358 КК України.
1 червня 2026 року на адресу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області віз заявника надійшов відзив на пояснення Територіального управління ДБР у м. Хмельницькому (а.к.п. 71-72).
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні свою скаргу підтримав, просив її задоволити. Суду пояснив, що суддя Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області ОСОБА_4 та суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 порушили статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: порушили його право на захист. Зокрема, суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно нього за його відсутності 10 лютого 2025 року. Так, заявник ствердив слідчому судді, що 10 лютого 2025 року він з`явився до суду, однак з причин замінування судового приміщення не був допущений до зали судових засідань. Вважає, що суддя ОСОБА_4 позбавив його права на захист, розглянувши справу у його відсутність. Також зазначив, що суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, оскільки в постанові від 29 квітня 2025 року зазначив про присутність заявника під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, хоча ОСОБА_3 не приймав участі в судовому засіданні.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали розгляду звернення № 1503зкп/х від 10 квітня 2026 року за скаргою ОСОБА_3 , приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Слідчим суддею встановлено, що заявником на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, 10 квітня 2026 року направлена заява про вчинення суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 та суддею Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. У заяві зазначив, що суддя ОСОБА_4 10 лютого 2025 року розглянув справу за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 за його відсутності, хоча він 10 лютого 2025 року прибув до суду, однак в приміщення суду не був допущений по причині проведення заходів щодо усунення загрози мінування приміщень суду. Постанова судді ОСОБА_4 була ним оскаржена до Хмельницького апеляційного суду. 29 квітня 2025 року суддя Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 виніс постанову, якою залишив без змін постанову судді ОСОБА_4 від 10 лютого 2025 року. Зазначив, що не був присутній в суді апеляційної інстанції і не приймав участь в судовому засіданні 29 квітня 2025 року. Вважає, що суддя ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, внісши до постанови завідомо неправдиві дані про його присутність під час судового розгляду.
У листі-відповіді ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 27 квітня 2026 року зазначено, що у зверненні від 10 квітня 2026 року не наведено будь-яких об`єктивних обставин, які б дійсно, поза розумним сумнівом, свідчили про вчинення суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 та суддею Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а відтак не встановлено підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування (а.с. 60-61).
Слідчим суддею встановлено, що постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 від 10 лютого 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 41-42).
Постановою судді Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін (а.с. 48-50).
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
А згідно ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора, від 30 червня 2020 року № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, згідно п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону України, а також Положення дає підстави для висновку, що чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Аналіз ч. 1 ст. 214 КПК України дає підстави стверджувати про те, що відомості до ЄРДР вносяться не по усякій заяві чи повідомленні, а саме по заяві чи повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення. Чинний КПК України не містить поняття «заява про вчинене кримінальне правопорушення» та перелік ознак, які дають підстави для віднесення певної заяви до заяви про вчинене кримінальне правопорушення. На думку слідчого судді, указані обставини можливо встановити із змісту ч. 5 ст. 214 КПК України, якою передбачений перелік відомостей, які вносяться до ЄРДР. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати про те, що заявою про вчинене кримінальне правопорушення є письмове звернення до особи, уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР, про вчинене діяння, яке підпадає під ознаки однієї чи декількох статей (частин статей) Особливої частини КК України із викладенням у цьому зверненні обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення та дають можливість особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, здійснити попередню правову кваліфікацію цього діяння із зазначенням статті (статей, частини статті, статей) Особливої частини КК України. Слідчим суддею встановлено, що заява про вчинення злочину, яка подана заявником 10 квітня 2026 року до ТУ ДБР у м. Хмельницькому, не відповідає приписам п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, адже у ній не зазначено: джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також не викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Долучені заявником до заяви про вчинення злочину від 10 квітня 2026 року письмові документи, а саме: копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 230958 від 26 січня 2025 року, схема місця ДТП, лист Департаменту патрульної поліції від 20 лютого 2025 року, лист ТУ Служби судового охорони у Хмельницькій області від 18 лютого 2025 троку, лист ТУ ССО від 13.03.2025р., копія постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2025 року, копія клопотання ОСОБА_3 від 17.02.2025р., копія клопотання ОСОБА_3 від 21.02.2025р., копія клопотання ОСОБА_3 від 26.02.2025р., копія клопотання ОСОБА_3 від 10.03.2025р., відповідь судді Хмельницького міськрайонного суду ОСОБА_6 від 20.02.2025р., копія апеляційного скарги заявника від 19 лютого 2025 троку, копія постанови Хмельницького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, копія скріншоту з електронної пошти заявника, лист ТУ ССО від 13 травня 2025 року, копія скріншоту з відеозапису судового засідання, копія протоколу судового зсідання (а.с. 37-53) не свідчать про наявність в діях судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 та судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду зробила такий правовий висновок. «За змістом статті 124 Конституції України делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (частини перша та третя статті 6 Закону № 1402-VIII). Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ. Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави. Згідно з пунктом 21 Великої хартії суддів (Основоположних принципів), затвердженої Консультативною радою європейських суддів 17 листопада 2010 року, засоби для виправлення суддівських помилок мають бути передбачені відповідною системою апеляційного оскарження. Виправлення будь-яких інших помилок в адмініструванні правосуддя є виключною відповідальністю держави. Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду та вирішення справи, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу із встановленням за судовим рішенням юридичних фактів щодо суду (судді)».
Отже, слідчий суддя не уповноважений перевіряти законність процесуальних дій судді під час розгляду будь-якої справи, тому числі і справи № 686/3374/25 (33/820/223/25), а ухвалені у ній ухвали (рішення) можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом. Слідчий суддя також зазначає, що всі процесуальні порушення, що можуть допустити ти допустили суди, можуть бути вирішені лише в межах відповідної справи, в якій такі порушення були допущені.
Фактично, на переконання слідчого судді, доводи скарги заявника стосуються процесуальних рішень судді Хмельницькогоміськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_4 та судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 під час розгляду ними справи про адміністративне правопорушення відносно заявника ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП (справа № 686/3374/25), що не є підставою для внесення таких відомостей до ЄРДР.
Отже, слідчий суддя погоджується із висновком ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 27 квітня 2026 року про обґрунтованість відмови у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 10 квітня 2026 року, а тому уповноваженим особами не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій заявником скарзі.
Таким чином, оскільки заявником не наведено слідчому судді жодних обставин, які можуть свідчити про вчинення суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 та суддею Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 358 КК України, від 10 квітня 2026 року необхідно відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 214, 303-307 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, від 10 квітня 2026 року – відмовити повністю.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1