ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/671/26 Справа № 210/6508/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі: 
головуючого ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 
за участю прокурора ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12025046710000248 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., - 
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 15.09.2025 року приблизно о 19 годині 00 хвилині, перебуваючи по вул. Гетьманська, біля буд. 74б в Металургійному районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, вступив в словесну суперечку з потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої вирішив умисно завдати побоїв з метою завдання фізичного болю.
Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, підійшов до ОСОБА_9 та стоячи обличчям до нього, кулаком правої руки наніс один удар по обличчю потерпілого в область лівої щоки, після чого кулаком лівої руки наніс ще один удар по обличчю потерпілого в область правої щоки, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при призначенні покарання суд не врахував, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 після ухвалення 03.08.2023 року вироку Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, та не застосував положення ст. 71 КК України щодо повного складання покарань. Просив суд ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним та призначити покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2023 року та призначити остаточне покарання у виді 1 року 4 місяці 23 дні позбавлення волі та покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідача, думку учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить наступного.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. 
Зазначена вимога має імперативний характер і унеможливлює (за умови встановлення судом таких обставин) будь-який інший порядок та правила призначення остаточного покарання.
Для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК України правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначив і відповідні спеціальні умови, що мають бути встановлені судом в їх нерозривній єдності:
- перша з яких стосується моменту вчинення кримінального правопорушення засудженим – «після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання» за попереднім вироком;
- друга – наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент, визначений у ч. 1 ст. 71 КК, – момент призначення судом покарання за новим вироком (з огляду на те, що правило про приєднання невідбутої частини покарання адресоване саме суду, який постановлятиме новий вирок).
Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.
Разом з тим, ч. 3 ст. 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Згідно роз`яснень наданих у п. 26 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину 
основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.  Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати зокрема, частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково.
Таким чином, суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, яке складається з поєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і покарання за новим вироком, та ухвалює рішення про самостійне виконання покарань, що не підлягають складанню одне з одним.
Однак, судом першої інстанції при постановлені вироку зазначені вимоги закону не виконані. 
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 03.08.2023 року було засуджено за ст. 126-1 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 22.07.2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 03.08.2023 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 31.10.2024 року ОСОБА_8 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнений від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 22.07.2024 року у зв`язку з усуненням карності діяння та вважається засудженим за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 03.08.2023 року до 2 років позбавлення волі.
Ухвалою Первомайського районного суду Харківської області від 28.01.2025 року ОСОБА_8 , на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 23 дні.
Нове кримінальне правопорушення вчинене 15.09.2025 року, тобто після постановлення вироку Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу від 03.08.2023 року та до закінчення невідбутого строку покарання.
За таких обставин суд першої інстанції ухвалюючи вирок, повинен був застосувати положення ст. 71 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, повністю приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 03.08.2023 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ч.1 ст. 420 КК України підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з ухваленням в цій частині нового вироку судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Металургійного районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 126 КК України покаранняу виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до даного вироку невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2023 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 1 року 4 місяців 23 дні позбавлення волі та покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційних скарг до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді