Справа №592/4885/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бичков І. Г.	
Номер провадження 33/816/1281/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  173-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/4885/26 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження разом та апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.05.2026 якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
потерпілої – ОСОБА_2 ,
установив:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.05.2026 ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення з врахуванням положень ст. 36 КУпАП у виді штрафу на користь держави в сумі 510 грн, стягнуто судовий збір за те, що 14.02.2026 о 09.15 год за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, погрожував фізичною розправою, принижував, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 14.02.2026 о 09.15 год за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: ображав, погрожував фізичною розправою, принижував, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з такою постановою судді, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтовування апеляційних вимог, посилається на порушення суддею вимог ст. 245, 280 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не було досліджено жодного з поданих ним доказів, зокрема, аудіозаписи, на яких зафіксоване систематичне вживання нецензурної лайки, фотодоказ тілесних ушкоджень сина, отриманих внаслідок фізичного насильства з боку заявниці.
Також ОСОБА_1 вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме, об`єктивної сторони правопорушення, оскільки він лише спокійно зняв один навушник, щоб привернути увагу дружини, яка слухала гучну музику і не реагувала на звернення. Жодного фізичного впливу, погроз чи обмеження свободи не було.
Крім того, в обґрунтування вимог про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначає, що копію постанови суду він отримав 13.05.2026, а з апеляційною скаргою до суду 18.05.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що хоча ОСОБА_1 і був 01.05.2026 присутній в судовому засіданні, однак копію постанови судді ним було отримано 13.05.2026, про що наявна відмітка на листі для заміток, а з первісною апеляційною скаргою він звернувся 18.05.2026, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний строк пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, доводи потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду інстанції виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 245,280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-3 КУпАП
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 779574 від 14.02.2026 року, протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 780151 від 14.02.2026 року, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 14.02.2026 року.
При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у його діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення через те, що він нібито лише спокійно зняв один навушник із вуха дружини для привернення її уваги, не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом, як обраний апелянтом спосіб захисту.
Так з первинних письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що коли 14.02.2026 його колишня дружина ОСОБА_2 слухала музику в навушниках та почала голосно підспівувати, то йому це не сподобалось і він вирішив зняти з неї навушник, спитати чи все у неї добре, що їй не сподобалось. Ця ситуація переросла в конфлікт, в ході якого він спілкувався з дружиною на підвищених тонах та взявши дружину за щелепу, намагався пояснити дружині, що її дії його не влаштовують (а.с. 15).
За ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 4, 14, 17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, під домашнє насильство психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. 
При цьому, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, не є обов`язковим спричинення фізичних ушкоджень чи застосування фізичного насильства. Об`єктивна сторона такого правопорушення може полягати у вчиненні дій психологічного або іншого характеру, які спричинили або могли спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілої особи.
Таким чином, твердження апелянта про відсутність погроз, фізичного впливу чи обмеження свободи не виключає наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, якщо інші досліджені судом докази свідчать про вчинення домашнього насильства у формах, визначених законодавством.
Отже, дослідивши вказані матеріали, суддя апеляційного суду дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимоги ч. 14 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення суддею суду першої інстанції вимог статей 245, 280 КУпАП, то вони є безпідставними з огляду на таке.
Матеріали справи свідчать, що суддя суду першої інстанції дослідив наявні у справі докази, надав їм оцінку в їх сукупності та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 . При цьому, факт незгоди апелянта з оцінкою доказів не свідчить про порушення судом вимог процесуального закону.
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом не були досліджені подані ним аудіозаписи, фотографії тілесних ушкоджень сина та інші матеріали, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки зазначені докази не стосуються безпосередньо події адміністративного правопорушення, яке є предметом цього провадження, та не свідчать про відсутність у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Обставини щодо нібито систематичного вживання заявницею нецензурної лайки чи заподіяння нею тілесних ушкоджень дитині можуть бути предметом окремої правової оцінки компетентними органами, однак вони не впливають на встановлення факту вчинення апелянтом психологічного домашнього насильства у конкретному епізоді, що розглядається у цій справі.
За таких обставин, суддя суду першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду, що саме по собі не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.05.2026.
Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.05.2026 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова