ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4981/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.
секретар судового засідання Масловська Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 14)
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, місто Ізмаїл, вул.Флотська, будинок 28)
про стягнення 1 449 211,33 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Жильцов В.В. - самопредставництво;
від відповідача: Промах А.В. - самопредставництво.

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
12.12.2025 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 449 211,33 грн, що складається з основного боргу у сумі 1 192 496,04 грн, 3 % річних у сумі 28 629,12 грн, інфляційних втрат у сумі 64 829,96 грн та пені у сумі 163 256,21 грн, а також судові витрати.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 17.12.2025 відкрито провадження у справі №916/4981/25, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на "19" січня 2026 р. о 14:30.
31.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
07.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній підтримав позовні вимоги у повному обсязі.
19.01.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
19.01.2026 в підготовче засідання сторони не з`явились, водночас, представник позивача в телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання про неможливість взяти участь у судовому засіданні у зв`язку із відключенням електроенергії та повідомив, що не заперечує проти відкладення розгляду справи.
Ухвалою суду від 19.01.2026 відкладено підготовче засідання при розгляді справи №916/4981/25 на "09" лютого 2026 р. о 12:30.
В підготовче засідання 09.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача.
В судовому засіданні суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 календарних днів та відклав підготовче засідання на 02.03.2026 о 14:30 без складання окремого процесуального документа.
02.03.2026 в підготовче засідання з`явились представники позивача та відповідача.
Судом було з`ясовано думку представників сторін щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.
Останні проти наведеного не заперечували.
Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 23.03.2026 о 14:30 без складання окремого процесуального документа.
23.03.2026 у судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, водночас перед його початком через систему відеоконференцзв`язку повідомив суд про оголошення повітряної тривоги за місцем свого перебування, у зв`язку з чим зазначив про неможливість взяти участь у судовому засіданні та просив суд відкласти розгляд справи.
У зв`язку з вищенаведеним, суд оголосив перерву у судовому засіданні до 08.04.2026 о 15:30.
У судове засідання 08.04.2026 з`явилися позивач та відповідач. Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, втім, у випадку задоволення позову просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.
Суд оголосив перерву в судовому засіданні перед судовими дебатами до 29.04.2026 о 14:30 без складання окремого процесуального документа. 
У судове засідання 29.04.2026 з`явилися позивач та відповідач.
Судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення. Судом було зазначено, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені 11.05.2026 об 11:20.
У судове засідання 11.05.2026 з`явилися позивач та відповідач.
У судовому засіданні судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Позиція учасників справи.
3.1. Доводи Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".
Відповідно до Декларації про приєднання №108 від 22.12.2018 Приватне акціонерне товариство "Українське дунайське пароплавство" (Морський агент) приєдналось до договору з Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація) №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, який, згідно з п.1.1 договору, є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України, який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до договору (додаток №1 до цього договору), розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/dogovor–prisoedineniya, в порядку передбаченому цим договором.
Цей договір урегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, на підходах до них та на Судноплавних каналах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються суднам у морських портах України, на підходах до них та на судноплавних каналах, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою: http://uspa.gov.ua/agent-dogovir (п.2.1 договору).
Одним із видів портових зборів, що передбачений Законом України "Про морські порти України" та Порядком справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженим Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316, та підлягає справлянню з судновласника, є якірний збір.
Відповідно до п.1.2. Порядку передбачено, що згідно з частинами третьою - п`ятою статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.
Таким чином, позивач зазначає про наявність у нього виключних повноважень на справляння портових зборів в морських портах України.
Пунктами 6.1, 6.2 Порядку передбачене право на щомісячне нарахування та справляння якірного збору при стоянці суден на внутрішньому рейді порту тривалістю понад 30 діб.
Як зазначає позивач, враховуючи, що група суден ПрАТ "УДП" протягом 2024-2025 років перебували на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл (в тому числі на якірних стоянках), позивачем щомісячно здійснено розрахунок якірного збору за час стоянки суден в порту. 
Факт наявності суден в акваторії порту підтверджується довідкою Капітана морського порту Ізмаїл №127/14-06-01-48 від 11.12.2025 та довідками Головної диспетчерської Ізмаїльської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту).
З огляду на викладене, приймаючи до уваги фактичні обставини знаходження суден відповідача в акваторії порту, та відповідно до п. 4.5 договору, позивачем були виставлені рахунки, що із супровідними листами були направлені на адресу ПрАТ "УДП" для акцепту та оплати. Як зазначає позивач, відповідач в оплаті отриманих рахунків відмовив, чим порушив вимоги законодавства та договору.
Таким чином, позивач зазначає, що наразі неоплаченими залишаються рахунки за якірний збір за період з вересня 2024 р. по квітень 2025 р.: від 30.09.2024 (направлені листами від 07.10.2024 № 1035/14-02-02/Вих та №1033/14 02-02/Вих, вручені 09.10.2024, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.10.2024 (направлені листами від 07.11.2024 №1148/14-02-02/Вих та №1151/14-02-02/Вих, вручені 11.11.2024, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.11.2024 (направлені листами від 06.12.2024 №1251/14-02-02/Вих та №1252/14-02-02/Вих вручені 09.12.2024, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.12.2024 (направлені листами від 08.01.2025 №14/14-02-02/Вих та №16/14-02-02/Вих, вручені 10.01.2025, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.01.2025 (направлені листами від 06.02.2025 №139/14-02-02/Вих та №140/14-02-02/ Вих, вручені 10.02.2025, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 28.02.2025 (направлені листами від 06.03.2025 №244/14-02-02/Вих та №245/14-02-02/Вих, вручені 10.03.2025, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 31.03.2025 (направлені листами від 04.04.2025 №366/14-02-02/Вих та №367/14-02-02/Вих, вручені 05.04.2025, про факт чого свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення); від 30.04.2025 (направлені листами від 07.05.2025 №500/14-02-02/Вих та №501/14-02-02/Вих, вручені 10.09.2024).
При цьому, при розрахунках портових зборів, в тому числі якірного збору, позивач керувався роз`ясненням Міністерства інфраструктури України, наданим листом від 01.10.2018 року №10966/21/10-18.
З огляду на викладене, позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання передбачених Законом, Порядком та договором зобов`язань зі сплати якірного збору, що в свою чергу веде до збитків ДП "АМПУ" як стратегічного державного підприємства та неможливості отримати та інвестувати відповідні кошти в підтримання технічних характеристик акваторії порту (якірних стоянок і рейду порту, зокрема), якою весь цей час користується в тому числі й відповідач.
Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 1 192 496,04 грн, а також 3% річних у сумі 28 629,12 грн, інфляційних втрат у сумі 64 829,96 грн та пеню у сумі 163 256,21 грн на підставі п.5.2 договору за прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому, позивач зазначає, що портами виходу частини групи суден відповідача є іноземні порти, відтак, застосування до таких суден ставки якірного збору, встановленої для каботажних перевезень, є неможливим, до таких суден необхідно застосовувати ставку якірного збору, встановлену для міжнародних перевезень, оскільки обов`язковою умовою для застосування ставки якірного збору, встановленої для міжнародних перевезень, є факт заходу/виходу судна у/з закордонний порт/закордонного порту. 
Посилання відповідача на те, що чинним законодавством окремо не визначено випадки, коли судно знаходиться в порту більше 10, 15, 20 років, та окремо не визначено, яка у вказаних випадках має застосовуватись ставка якірного збору, з огляду на що мають враховуватись загальні засади цивільного законодавства, на думку позивача, є помилковим, оскільки Законом України "Про морські порти України" та Порядком №316 чітко передбачена процедура справляння портових зборів, в тому числі якірного збору.
Відтак, при справлянні якірного збору за стоянку суден ПрАТ "УДП", які прибули з закордонного рейсу, застосовуються ставки якірного збору, передбачені Порядком №316 та обчислені за ставками для суден у закордонному плаванні, виходячи з інформації про рейс, що передував заходу в морський порт Ізмаїл.
Щодо зменшення розміру інфляційних та компенсаційних нарахувань позивач зазначає про відсутність підстав для зменшення відсотків річних та інфляційних втрат, водночас, щодо зменшення розміру неустойки зауважує, що судом має бути враховано співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені, а також ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання.

3.2. Доводи Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство".
Дійсно, ПрАТ “УДП” згідно декларації про приєднання №108 від 22.12.2018 до договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України приєдналося до даного договору, який врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт) що надаються у морських портах України, у тому числі якірного збору (п.2.1 договору).
Згідно з п.6.2 Порядку №316 за кожну наступну добу стоянки судна на внутрішньому рейді понад зазначений строк якірний збір справляється з кожного судна за такими ставками: 3,2 долара США - із суден у закордонному плаванні; 1,6 долара США - із суден у каботажному плаванні.
Як зазначає відповідач, в акваторії порту Ізмаїл у відстої тривалий час (більше 30 діб), деякі з кінця 90-х років, знаходиться частина флоту ПрАТ "УДП" – судна, які знаходяться в неексплуатаційному стані, відсутність необхідних для судноплавства документів виключає їх вихід з акваторії порту та використання в перевезеннях.
Проте, відповідач зазначає, що позивач увесь час знаходження цього флоту у акваторії порту необґрунтовано та безпідставно обраховує портові збори з технічно непридатних суден, які втратили можливість судновиходу, як із суден у закордонному плаванні, та безпідставно виставляє рахунки на сплату якірного збору за стоянку суден, що є предметом спору, а саме: ДМ-1012, ДМ-1019, ДМ-1057, ДМ-2084, ДМ-2090, ДМ-2175, ДМ-2319, ДМ-2358, ДМ-2385, С-26, тощо, за ставкою 3,2 долара США за кожну добу знаходження судна у акваторії порту замість 1,6 долара США, як передбачено за судна у каботажі.
З зазначеними запереченнями ПрАТ "УДП" зверталося до ДП "АМПУ" листом №1846/01-11/01 від 11.09.2024, та просило переглянути ставки якірного збору, водночас, позивач листом вх.10/988/24 від 20.09.2024 відповів, що порядок застосування ставок портових зборів у відповідній частині було роз`яснено ДП "АМПУ" листом Міністерства інфраструктури України від 01.10.2018 року №10966/21/10-18, яким в тому числі керується ДП "АМПУ" при справлянні портових зборів в морських портах України.
Згідно з вказаним листом, у випадку, коли судна прибувають/вибувають до/із морського порту в баласті, тобто, не здійснюють вантажних або пасажирських перевезень, вид плавання (каботажне або закордонне) для нарахування портових зборів для таких суден визначається відповідно до рейсу, за яким судно вибуває/прибуває із/до морського порту.
Відтак, при справлянні якірного збору за стоянку суден ПрАТ "Українське Дунайське пароплавство" в акваторії морського порту Ізмаїл застосовуються ставки якірного збору, передбачені Порядком та обчислені за ставками для суден у закордонному плаванні, виходячи з інформації про рейс, що передував заходу в морський порт Ізмаїл.
Водночас, відповідач заперечує проти застосування рекомендацій, викладених у листі, та зазначає, що норми Порядку №316 недостатньо чітко регламентують порядок справляння якірного збору у разі, коли судно зайшло з закордонного рейсу та тривалий час перебуває у акваторії порту без факту виходу у закордонний рейс.
Тому, відповідач вважає, що застосування позивачем до частини суден ПрАТ "УДП" у баласті ставки якірного збору у розмірі 3,2 дол. (як для суден у закордонному плаванні) не відповідає змісту законодавства та правовідносинам сторін, і у даному випадку до всіх розмірів якірного збору у спірних рахунках має бути застосована ставка якірного збору у розмірі 1,6 дол США.
Відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення основного боргу.
Враховуючи, що всі нараховані позивачем в позові суми штрафних, інфляційних та компенсаційних нарахувань є похідними від заявлених позовних вимог, останні також не підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Однак, у разі, якщо під час встановлення обставин справи суд дійде висновків, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідач просить врахувати наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.
Так, відповідач зазначає, що є відповідальним учасником господарських правовідносин, не бажає вчинення такого порушення та настання негативних наслідків для обох сторін, що поведінка відповідача обумовлена винятковими обставинами, а саме, відсутністю чіткої регламентації порядку справляння якірного збору щодо суден, які десятиріччями стоять у базовому порту без можливості виходу з акваторії та застосування ставки при розрахунку суми якірного збору для такого флоту.
Крім того, відповідач зазначає, що ПрАТ "УДП" не завдало значних збитків позивачу, до позовної заяви не надано доказів спричинення збитків позивачу. При цьому, неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Відповідач також зазначає, що основним видом діяльності ПрАТ "УДП", яке відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору та визначено критично важливим для економіки держави під час військового стану, є здійснення господарської діяльності у сфері морських та річкових перевезень вантажів по річці Дунай. 
Однак, у зв`язку із стрімким падінням вантажоперевезень з кінця 2023 року по річці Дунай зменшився вантажопотік, отже ПрАТ "УДП" опинилося у скрутному фінансовому становищі, а за даними звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) ПрАТ "УДП" за 9 місяців 2025 року та згідно Балансу (Звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2025 року підприємство в якості чистого фінансового результату має суттєвий збиток у порівнянні з попередніми роками. Тяжке фінансове становище також підтверджується довідкою щодо фінансового стану ПрАТ "УДП" на 01.12.2025 за вих.№206/Д/2025 від 17.12.2025.
Крім того, відповідач зазначає, що 29.01.2025 у м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області внаслідок ворожого обстрілу знищено та пошкоджено споруди Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу "Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод" ПрАТ "УДП", що також спричинило значну матеріальну шкоду для відповідача. 
Відтак, з огляду на обставини справи та тяжкий фінансовий стан підприємства, враховуючи інтереси сторін, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, ПрАТ "УДП" просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
22.12.2018 ПрАТ “Українське Дунайське пароплавство” (відповідач) згідно Декларації про приєднання №108 (т.1 а.с.19) приєдналося до Договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 03.12.2018 (т.1 а.с.21-28), відповідно до п.1.1 якого він є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання Морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Адміністрації Декларації про приєднання до договору (додаток №1 до цього договору), розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/dogovor-prisoedineniya, в порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до п.1.2 договору всі права та обов`язки Адміністрації (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок Морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим договором (крім розділу 9 цього договору), виконуються відповідною філією Державного підприємства “Адміністрація морських портів України”, перелік яких визначений у додатку №3 до цього договору.
Згідно з п.2.1 договору даний договір врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації за адресою http://usDa.gov.ua/nVmorskie-agenty/perechen-uslug-v-morskikh-portakh-ukrainy (надалі - послуги).
За умовами п.3.1.3 договору Адміністрація зобов`язана надавати морському агенту рахунки (у тому числі попередні рахунки по портовим зборах) після отримання від Морського агента заявки на надання послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату послуг виставляються та надаються Адміністрацією Морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від Морського агента.
Відповідно до п.3.2.2 договору Морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з Адміністрацією за надані судну і Морському агенту послуги в порядку, визначеному цим договором, зокрема, здійснювати від імені принципала розрахунки з Адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг.
Пункти 4.1 та 4.2 договору закріплюють обов`язковість дотримання сторонами Порядку та визначають порядок здійснення оплати.
У п.4.3 договору сторони погодили, що у разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, тарифи, сторони, під час розрахунків, застосовують зазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності таких змін та (або) доповнень.
Відповідно до п.4.5 договору остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих Адміністрацією, оплачуються Морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) Адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Адміністрації, згідно з Актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.
Відповідно до п.4.6 договору Адміністрація надає остаточні рахунки на оплату послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання Морським агентом пп.пп. 3.2.7 та 3.2.9 цього договору та передає їх Морському агенту наступним чином: направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену Морським агентом за запитом Адміністрації; та/або передаються безпосередньо уповноваженому представнику Морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або направляються Морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою, тощо). Адміністрація може застосовувати будь-який з описаних у цьому пункті договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається сторонами достатнім з боку Адміністрації для забезпечення оплати Морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання Морським агентом рахунку на оплату послуг, наданих Адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним Морським агентом у разі своєчасного виставлення його Адміністрацією Морському агенту.
Згідно з п.4.8 договору Морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг Адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату послуг Адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі Адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання послуг. Неотримання Морським агентом рахунків на оплату послуг не звільняє Морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг, своєчасно виставлених Адміністрацією.
Відповідно до п.4.9 договору морський агент зобов`язаний протягом 5 банківських днів після отримання акту наданих послуг, за відсутності вмотивованих заперечень, оформити та повернути Адміністрації підписаний та скріплений власною печаткою, якщо така використовується у відповідності до чинного законодавства України, належний Адміністрації примірник акту та здійснити розрахунок згідно з умовами Договору.
Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором. У випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги, Адміністрація має право вимагати від Морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених Адміністрацією. Санкції, передбачені цим пунктом, можуть застосовуватися незалежно від інших заходів відповідальності та заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього договору або чинного законодавства.
Згідно з п.8.1 договору він набуває чинності з моменту реєстрації Адміністрацією оригіналу Декларації про приєднання (додаток №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною), але в будь-якому разі не раніше 01.01.2019 та діє до 30.06.2019, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, взятих на себе під час дії цього договору.
За умовами п.8.2 договору дія договору вважається продовженою на кожний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна з сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору.
Відповідно до п.8.3 договору припинення його дії не звільняє сторони від виконання всіх існуючих на день його припинення зобов`язань та сплати штрафних санкцій, які виникли під час дії договору.
За п.9.1 договору Адміністрація може змінити умови цього договору в односторонньому порядку, повідомивши про це Морського агента не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів, шляхом публікації таких змін на офіційному веб-сайті Адміністрації. При цьому така публікація на офіційному веб-сайті Адміністрації вважається належним чином повідомленням Морського агента.
Згідно з п.10.2 договору у тих випадках, коли права та обов`язки сторін не охоплені положеннями даного договору, застосовуються і становлять частину даного договору норми чинного законодавства України, що регулюють діяльність сторін, і Правила.
У відповідності до п.10.4 договору усі правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регламентуються нормами чинного законодавства України.
Згідно з п.12.1 у відповідності до ст.634, 641 Цивільного кодексу України, оприлюднення на офіційному веб-сайті Адміністрації договору з додатками 1-3, які є його невід`ємною частиною, є публічною офертою, умови якої однакові для усіх Морських агентів.
Відповідно до п.12.2 договору підтвердженням повного та безумовного акцептування публічної оферти є оформлення (підписання) Морським агентом декларації про приєднання до договору (додаток № 1 до цього договору), що свідчить про прийняття ним публічної оферти.
Згідно з п.12.6 договору цей договір не потребує подальшого двостороннього підписання на вчинення інших дій та вважається укладеним з моменту отримання та реєстрації Адміністрацією двох оригінальних примірників Декларації про приєднання від Морського агента, що свідчать про згоду дотримуватися умов договору, без підписання письмового примірника Адміністрацією.
За п.п. 12.7, 12.8 договору Морський агент дає згоду безумовно дотримуватися умов договору та згоду отримати послуги на встановлених Адміністрацією умовах з моменту оформлення (підписання) Морським агентом декларації про приєднання. Акцептуючи договір, Морський агент автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям ним положень договору та всіх додатків, що є його невід`ємною складовою частиною договору.
Додатками до договору №367-П-АМПУ-18 є: Додаток №1 - Декларація про приєднання до договору; Додаток №2 - Інформація про приєднання до договору; Додаток №3 - Перелік та банківські реквізити філій ДП “АМПУ”; Додаток №4 - Зміст та умови надання Адміністрацією порту суднозаходу інформації Морському агенту.
У довідці капітана Ізмаїльського морського порту (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) від 11.12.2025 (т.1 а.с.20), зазначено, що дана довідка видана на підтвердження того, що в період з вересня 2024 року по квітень 2025 року перелічені судна ПрАТ “УДП” перебували на стоянках на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл:
- UDP-DM-2319-УДП, 14.07.2004, “Звездний”, Галац (Румунія), баласт;
- UDP-DM-2090-УДП, 07.01.2009, “Николай Грибов”, Браїла (Румунія), баласт;
- UDP-DM-2084-УДП, 03.11.1998, “Бухарест”, Русе (Болгарія), баласт;
- UDP-DM-1012-УДП, 06.08.2006, “Керчь”, Русе (Болгарія), баласт;
- УДП-С-26, 16.11.2011, “Иваново”, Русе (Болгарія), баласт;
- UDP-DM-2175-УДП, 05.11.2013, “ГРИГОРИЙ МОРОЗОВ”, Браїла (Румунія), баласт;
- UDP-DM-2385-УДП, 13.11.2008, “Владимир Гусак”, Браїла (Румунія), баласт;
- УДП-Т-081 (Т-093), 03.05.2014, “Зеленодольск”, Рені (Україна), баласт;
- УДП-Т-140, 13.06.2019, баласт;
- UDP-DM-2448-УДП, 18.02.2006, “Звездний”, Рені (Україна), баласт;
- УДП-Т-066, 13.06.2019, баласт;
- UDP-DM-2214-УДП, 30.10.2010, “Михаил Попов”, Кілія (Україна), баласт;
- UDP-DM-1042-УДП, 07.06.2006, “Иваново”, Рені (Україна), баласт;
- т/х Десна, 20.10.2022, Рені (Україна), баласт;
- УДП-ДМ-2298, 29.08.2010, "Прага", Рені (Україна), баласт;
- т/х "Рені", 11.09.2022, Поті (Грузія), баласт;
- UDP-DM-2359-УДП, 27.03.2018, “Портовий-22”, Дунайбункер, баласт;
- УДП-ДМ-1038, 06.08.2016, “Астрахань”, Рені (Україна), баласт;
- UDP-DM-1017-УДП, 06.05.2016, “Михаил Попов”, Кілія (Україна), баласт;
- UDP-DM-2437-УДП, 24.02.2010, “М.Будніков”, Кілія (Україна), (подслан.вода);
- УДП-1732, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- УДП-1751, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- УДП-С-16, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- УДП-С-8, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- УДП-т-136, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- UDP-DM-2354-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- UDP-DM-2190-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- UDP-DM-2088-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- UDP-DM-2079-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- УДП-ДМ-2375, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- т/х "Кілія", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- т/х "Татарбунари", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; 
- т/х "Виано ДУ Каштело", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт.
Також в матеріалах справи наявні надані позивачем документи на підтвердження позовних вимог: 
- паспорт акваторії морського порту Ізмаїл (т.1 а.с.32-94);
- свідоцтва про відповідність глибин на акваторії якірних стоянок №1-9 (т.3 а.с.138-155);
- паспорти якірних стоянок №1-10 (т.1 а.с.95-102; т.1 а.с.103-111; т.1 а.с.112-119; т.1 а.с.120-127; т.1 а.с.128-135; т.1 а.с.136-143; т.1 а.с.144-151; т.1 а.с.152-162; т.1 а.с.163-170; т.1 а.с.171-179).
Позивачем надано суду рахунки, додатки до рахунків та довідки диспетчерської за вересень 2024 р. (т.1 а.с.187-200; т.2 а.с.1-15), за жовтень 2024 р. (т.2 а.с.16-46), за листопад 2024 р. (т.2 а.с.47-77), за грудень 2024 р. (т.2 а.с.78-129), за січень 2025 р. (т.2 а.с.130-181), за лютий 2025 р. (т.2 а.с.182-200; т.3 а.с.1-32), за березень 2025 р. (т.3 а.с.33-81), за квітень 2025 р. (т.3 а.с.82-133). 
Матеріали справи також містять супровідні листи до відповідних рахунків (т.3 а.с.156-172) та поштові повідомлення про вручення поштових відправлень (т.1 а.с.180-186).
Так, з вересня 2024 р. по квітень 2025 р. позивачем були виставлені наступні рахунки: від 30.09.2024 (направлені листами від 07.10.2024 №1035/14-02-02/Вих та №1033/14-02-02/Вих, вручені 09.10.2024); від 31.10.2024 (направлені листами від 07.11.2024 №1148/14-02-02/Вих та №1151/14-02-02/Вих, вручені 11.11.2024); від 30.11.2024 (направлені листами від 06.12.2024 №1251/14-02-02/Вих та №1252/14-02-02/Вих вручені 09.12.2024); від 31.12.2024 (направлені листами від 08.01.2025 №14/14-02-02/Вих та №16/14-02-02/Вих, вручені 10.01.2025); від 31.01.2025 (направлені листами від 06.02.2025 №139/14-02-02/Вих та №140/14-02-02/Вих, вручені 10.02.2025); від 28.02.2025 (направлені листами від 06.03.2025 №244/14-02-02/Вих та №245/14-02-02/Вих, вручені 10.03.2025); від 31.03.2025 (направлені листами від 04.04.2025 №366/14-02-02/Вих та №367/14-02-02/Вих, вручені 05.04.2025); від 30.04.2025 (направлені листами від 07.05.2025 №500/14-02-02/Вих та №501/14-02-02/Вих, вручені 10.09.2024) на загальну суму 1 192 496,04 грн.
Доказів сплати вказаних рахунків матеріали справи не містять.
Позивач також надав суду розрахунки заборгованості у сумі 1 192 496,04 грн, 3% річних у сумі 28 629,12 грн, інфляційних втрат у сумі 64 829,96 грн та пені у сумі 163 256,21 грн (т.3 а.с.134-137).
При цьому, при розрахунках портових зборів, в тому числі якірного збору, позивач керувався роз`ясненням Міністерства інфраструктури України, наданим листом від 01.10.2018 року №10966/21/10-18, в якому вказано, зокрема, що у випадку, коли судна прибувають/вибувають до/із морського порту в баласті, тобто не здійснює вантажних або пасажирських перевезень, ознак рейсу закордонного та каботажного плавання немає, тому портові збори для суден, які прибувають/вибувають до/із морського порту у баласті, вид плавання (каботажне або закордонне) визначається відповідно до рейсу, за яким судно вибуває/прибуває із/до морського порту (т.1 а.с.29-31).
У листі від 11.09.2024 (т.3 а.с.218) відповідач просив позивача переглянути розмір ставки якірного збору щодо суден ДМ-1012, ДМ-1017, ДМ-1019, ДМ-1055, ДМ-1057, ДМ-2084, ДМ-2090, ДМ-2110, ДМ-2174, ДМ-2175, ДМ-2253, ДМ-2319, ДМ-2358, ДМ-2385, ДМ-2408, С-26 у розмірі 2,8 долара США, як із суден у каботажному плаванні, що зайшли у порт Ізмаїл без виконання вантажних операцій та не вийдуть у закордонний рейс, за весь час знаходження у акваторії морського порту Ізмаїл та провести перерахунок якірного збору щодо цих суден.
У відповідь на лист відповідача від 11.09.2024 позивач повідомив, що при справлянні якірного збору за стоянку суден ПрАТ “Українське Дунайське пароплавство”, зазначених у листі, в акваторії морського порту Ізмаїл застосовуються ставки якірного збору, передбачені Порядком та обчислені за ставками для суден у закордонному плаванні, виходячи з інформації про рейс, що передував заходу в морський порт Ізмаїл, а тому на даний час підстав для перегляду застосованої ставки не вбачається. (т.3 а.с.219)
Листом №209/01-11/01 від 20.02.2025 (т.3 а.с.220) відповідач звернувся до Міністерства розвитку громад та територій України з пропозицією розглянути та вирішити вказане проблемне питання шляхом внесення змін до Наказу Міністерства інфраструктури України віл 27.05.2013 №316 "Про портові збори" в частині звільнення суден відповідача від нарахування та справляння якірного збору в межах акваторії морського порту Ізмаїл.
Позивач, у свою чергу, направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості по якірному збору у 2024 році від 25.02.2025 № 226/14-01-04/Вих, та вимогу про сплату заборгованості по якірному збору за період з вересня 2024 року по серпень 2025 року від 16.10.2025 №1230/14-01-04/Вих (т.1 а.с.13-18). Матеріали справи не містять відповідей на вказані вимоги.
Відповідач, на підтвердження наявності підстав для зменшення штрафних санкцій, надав суду Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) ПрАТ "УДП" за 9 місяців 2025 року та Баланс (звіт про фінансовий стан) на 30 вересня 2025 року, згідно з якими за зазначений період підприємство в якості чистого фінансового результату має суттєвий збиток у порівнянні з попередніми роками. Відповідачем також надано довідку щодо фінансового стану ПрАТ "УДП" на 01.12.2025 за вих.№206/Д/2025 від 17.12.2025 (т.3 а.с.221-224).
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.01.2025, 29.01.2025 у м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області внаслідок ворожого обстрілу знищено та пошкоджено споруди Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу "Кілійський суднобудівельно судноремонтний завод" ПрАТ "УДП".

5. Позиція суду.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Як встановлено судом, між Державним підприємством “Адміністрація морських портів України” та Приватним акціонерним товариством “Українське Дунайське пароплавство” було укладено договір №367-П-АМПУ-18 від 22.12.2018 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України шляхом заповнення та подання декларації про приєднання, який врегульовує взаємовідносини Адміністрації та Морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками Морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті Адміністрації.
Предметом спору у даній справі є стягнення з Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство” заборгованості у сумі 1 192 496,04 грн, яка утворилася у спірний період (з вересня 2024 р. по квітень 2025 р.) у зв`язку із простроченням сплати якірного збору стосовного групи суден Приватного акціонерного товариства “Українське Дунайське пароплавство”, які перебували на стоянках на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл, внаслідок чого на суму основного боргу позивачем було нараховано пеню, інфляційні втрати та 3% річних у спірних сумах.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач надає рахунки від 30.09.2024; від 31.10.2024; від 30.11.2024; від 31.12.2024; від 31.01.2025; від 28.02.2025; від 31.03.2025 та від 30.04.2025 на загальну суму 1 192 496,04 грн з додатками, в яких відображено, зокрема, вид збору - якірний збір, рейс (каботажний, закордонний), ставки - 3,2 та 0,0043 долари США (закордонний) та 1,6 та 0,00043 долари США (каботажний), назви суден та розрахункові періоди; а також довідку капітана Ізмаїльського морського порту (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) від 11.12.2025 та лист Міністерства інфраструктури України від 01.10.2018 №10966/21/10-18.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що норми Порядку №316 недостатньо чітко регламентують порядок справляння якірного збору у разі, коли судно зайшло з закордонного рейсу та тривалий час перебуває у акваторії порту без факту виходу у закордонний рейс, а відповідний лист містить лише рекомендації та не є обов`язковим для застосування. Відтак, у даному випадку до всіх розмірів якірного збору у спірних рахунків має бути застосована ставка якірного збору у розмірі 1,6 дол.США.
Таким чином, спірним питанням у позиціях сторін є ставка якірного збору щодо частини групи суден відповідача, а саме: як для міжнародного рейсу (позиція позивача) або каботажного (позиція відповідача). Сам факт перебування суден відповідача в акваторії порту впродовж всього розрахункового періоду відповідачем не оспорюється.
Отже, першочерговому вирішенню підлягає питання наявності правових підстав для нарахування якірного збору та визначення ставок, що підлягають застосуванню у даному випадку.
Відповідно до пунктів 2, 13, 18 частини першої статті 1 Закону України “Про морські порти України” акваторія морського порту (портова акваторія) – визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден; рейд – частина акваторії морського порту, що використовується для стоянки суден на якорі, у тому числі для ремонту суден, посадки (висадки) пасажирів, проведення вантажно-розвантажувальних робіт, в її незахищеній частині (зовнішній рейд) або в частині, захищеній повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження (внутрішній рейд); якірна стоянка – гідротехнічна споруда, розташована в межах акваторії морського порту, призначена для стоянки суден на якорі.
Статтею 85 Кодексу торговельного мореплавства України визначено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов`язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов`язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.
Статтею 21 Закону України “Про морські порти України” визначено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.
Частинами першою та другою статті 22 Закону України “Про морські порти України” передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону.
Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом (частина третя статті 22 Закону України “Про морські порти України”).
Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів визначені Порядком справляння та розмірами ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 №316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 за № 930/23462 (надалі - Порядок №316).
Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 1.3. Порядку №316).
Відповідно до пункту 1.5. Порядку №316 справляння та розмірів ставок портових зборів нарахування портових зборів здійснюється з умовного об`єму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює. При цьому умовний об`єм судна підлягає округленню у такому порядку: до 0,5 кубічного метра округлюється до цілого числа в меншу сторону, а 0,5 кубічного метра і більше округлюється до цілого числа в більшу сторону.
Згідно із пунктом 1.14. Порядку №316 податок на додану вартість нараховується та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.
За змістом пункту 1.15. Порядку № 316 цей Порядок є обов`язковим для застосування усіма суб`єктами господарювання незалежно від підпорядкованості та форми власності, які відповідно до чинного законодавства України є учасниками у справлянні із суден портових зборів.
Розділом VІ Порядку №316 врегульовано справляння якірного збору.
Так, пунктами 6.1 та 6.2 Порядку визначено, що із суден груп А та Б за стоянку більш як 12 годин на внутрішньому рейді морського порту якірний збір справляється за добовими ставками за 1 куб. м об`єму судна за фактичний час стоянки: 0,0043 долара США - із суден у закордонному плаванні; 0,00043 долара США - із суден у каботажному плаванні. Із суден груп В, Г і Е (спортивні судна, приватні яхти, парусні судна та риболовні судна, що заходять у порти без виконання вантажних операцій) якірний збір справляється за 30 діб стоянки з кожного судна на внутрішньому рейді за такими ставками: 28 доларів США - із суден у закордонному плаванні; 2,8 долара США - із суден у каботажному плаванні. За кожну наступну добу стоянки судна на внутрішньому рейді понад зазначений строк якірний збір справляється з кожного судна за такими ставками: 3,2 долара США - із суден у закордонному плаванні; 1,6 долара США - із суден у каботажному плаванні. Якірний збір справляється на дату виходу судна з морського порту. У разі стоянки судна на внутрішньому рейді тривалістю понад 30 діб нарахування та справляння якірного збору проводяться щомісяця станом на останній день розрахункового місяця.
Таким чином, Порядком №316 передбачене щомісячне нарахування та справляння якірного збору при стоянці суден на внутрішньому рейді порту тривалістю понад 30 діб.
При цьому ставка якірного збору, зокрема, залежить від того, знаходиться судно в “каботажному плаванні” чи “закордонному плаванні”.
Під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження (частина перша статті 97 Митного кодексу України).
Судно закордонного плавання - це українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну території України або вибуває за її межі (пункт 54 частини першої статті 4 Митного кодексу України).
За змістом статті 131 Кодексу торговельного мореплавства України “Каботажні перевезення” перевезення між портами України можуть здійснюватися як суднами, що плавають під державним прапором України, так і суднами, що плавають під іноземним прапором.
Згідно із статтею 132 Кодексу торговельного мореплавства України “Міжнародні перевезення” перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.
Як встановлено судом з матеріалів справи, зокрема, з довідок диспетчерської та довідки капітана Ізмаїльського морського порту (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) від 11.12.2025 (т.1 а.с.20), в період з вересня 2024 року по квітень 2025 року перелічені судна ПрАТ “УДП” перебували на стоянках на внутрішньому рейді акваторії морського порту Ізмаїл: UDP-DM-2319-УДП, 14.07.2004, “Звездний”, Галац (Румунія), баласт; UDP-DM-2090-УДП, 07.01.2009, “Николай Грибов”, Браїла (Румунія), баласт; UDP-DM-2084-УДП, 03.11.1998, “Бухарест”, Русе (Болгарія), баласт; UDP-DM-1012-УДП, 06.08.2006, “Керчь”, Русе (Болгарія), баласт; УДП-С-26, 16.11.2011, “Иваново”, Русе (Болгарія), баласт; UDP-DM-2175-УДП, 05.11.2013, “ГРИГОРИЙ МОРОЗОВ”, Браїла (Румунія), баласт; UDP-DM-2385-УДП, 13.11.2008, “Владимир Гусак”, Браїла (Румунія), баласт; УДП-Т-081 (Т-093), 03.05.2014, “Зеленодольск”, Рені (Україна), баласт; УДП-Т-140, 13.06.2019, баласт; UDP-DM-2448-УДП, 18.02.2006, “Звездний”, Рені (Україна), баласт; УДП-Т-066, 13.06.2019, баласт; UDP-DM-2214-УДП, 30.10.2010, “Михаил Попов”, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-1042-УДП, 07.06.2006, “Иваново”, Рені (Україна), баласт; т/х Десна, 20.10.2022, Рені (Україна), баласт; УДП-ДМ-2298, 29.08.2010, "Прага", Рені (Україна), баласт; т/х "Рені", 11.09.2022, Поті (Грузія), баласт; UDP-DM-2359-УДП, 27.03.2018, “Портовий-22”, Дунайбункер, баласт; УДП-ДМ-1038, 06.08.2016, “Астрахань”, Рені (Україна), баласт; UDP-DM-1017-УДП, 06.05.2016, “Михаил Попов”, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-2437-УДП, 24.02.2010, “М.Будніков”, Кілія (Україна), (подслан.вода); УДП-1732, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; УДП-1751, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; УДП-С-16, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; УДП-С-8, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; УДП-т-136, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-2354-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-2190-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-2088-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; UDP-DM-2079-УДП, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; УДП-ДМ-2375, 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; т/х "Кілія", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; т/х "Татарбунари", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт; т/х "Виано ДУ Каштело", 29.11.2024, без буксира, Кілія (Україна), баласт.
Враховуючи приписи наведених норм права та встановлені судом обставини справи стосовно того, що портами виходу частини групи суден відповідача є іноземні порти, суд погоджується з позицією позивача про неможливість застосування до таких суден ставки якірного збору, встановленої для каботажних перевезень, та застосування до таких суден ставки якірного збору, встановленої для міжнародних перевезень, оскільки обов`язковою умовою для застосування ставки якірного збору, встановленої для міжнародних перевезень, є факт заходу/виходу судна у закордонний порт/закордонного порту.
При цьому, посилання відповідача на те, що чинним законодавством окремо не визначено випадки коли судно знаходиться в порту більше 10, 15, 20 років та окремо не визначено, яка у вказаних випадках має застосовуватись ставка якірного збору, з огляду на що мають враховуватись загальні засади цивільного законодавства, суд вважає помилковим, оскільки Законом України “Про морські порти України” та Порядком №316 чітко передбачена процедура справляння портових зборів, в тому числі якірного збору.
Крім того, ані Законом України “Про морські порти України”, ані Порядком №316, ані укладеним між сторонами договором не передбачається надання пільг, зменшення або перегляд ставки портових зборів лише на тій підставі, що судно тривалий час перебуває в акваторії порту та/або не використовується судновласником, а питання ефективного використання флоту та підтримання його належного технічного стану, тобто придатності до комерційної експлуатації, є відповідальністю відповідача як власника/судновласника.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що у даному випадку до розмірів якірного збору щодо частини групи суден відповідача, стосовно яких між сторонами існує спір щодо розмірів якірного збору, має бути застосована ставка якірного збору у розмірі 3,2 та 0,0043 долара США відповідно (як для суден у закордонному плаванні).
При цьому, суд також зазначає, що питання визначення ставок якірного збору, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, також було предметом розгляду справи №916/4399/24, за наслідком розгляду якого суд дійшов аналогічних висновків, що вбачається, зокрема, з постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2025, а також у справах №916/3837/19 та №916/1074/22.
Таким чином, за наслідками розгляду справи судом встановлено, що між позивачем та відповідачем на підставі договору №367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 03.12.2018 виникли зобов`язальні правовідносини, за якими відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, якірний збір в повному обсязі за спірний період не сплатив.
Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Враховуючи підтвердження матеріалами справи обставини виконання позивачем зобов`язань за договором, з огляду на те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості, відповідач, згідно приписів ст.74,76-77 ГПК України, не надав, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 1 192 496,04 грн.
Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як вже було зазначено судом, п.5.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати послуг, Адміністрація має право вимагати від Морського агента сплати на користь Адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. 
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи встановлення судом обставини несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд зазначає про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.
Перевіривши додані позивачем до позовної заяви розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх правильними в частині нарахованих сум, а вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 28 629,12 грн та інфляційних втрат у сумі 64 829,96 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, сума якої становить 163 256,21 грн, суд також зазначає про правильність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Поряд з цим, згідно з ч.3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому суд зазначає, що ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).
За змістом наведених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом.
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Суд також враховує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може становити непомірний тягар і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Подібні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.
Як встановлено судом, відповідач просить суд зменшити розмір неустойки. Водночас, позивач проти відповідного зменшення штрафних санкцій заперечує.
Оцінюючи можливість зменшення суми пені, суд враховує, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано.
Суд також враховує, що основним видом діяльності ПрАТ "УДП", яке відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору та визначено критично важливим для економіки держави під час військового стану, є здійснення господарської діяльності у сфері морських та річкових перевезень вантажів по річці Дунай. 
При цьому, загальновідомими є обставини утруднення функціонування сфери морських та річкових вантажоперевезень в умовах воєнного стану, зокрема, суттєве скорочення обсягів перевезень, зменшення вантажопотоку, нестабільність логістичних маршрутів, постійну загрозу обстрілів портової та транспортної інфраструктури, а також загальне погіршення економічної ситуації у сфері судноплавства.
Крім того, суд враховує доводи відповідача про те, що 29.01.2025 внаслідок ворожого обстрілу у м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області було знищено та пошкоджено споруди госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу "Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод" ПрАТ "УДП", що також спричинило значну матеріальну шкоду підприємству.
Суд також враховує, що, як вже було зазначено, штрафні санкції не повинні мати каральний характер та становити непомірний тягар для відповідача. 
З урахуванням викладеного у сукупності, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін, в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії Росії проти України, суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим, таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру пені до 20 000 грн.
При цьому, суд також бере до уваги, що пеня не є основною заборгованістю і, відповідно, при зменшенні її розміру кредитор не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі, враховуючи також висновки суду щодо стягнення з відповідача на користь 3% річних та інфляційних втрат.
Враховуючи висновки суду щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача без урахування зменшення судом розміру пені.

Керуючись ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українське дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, місто Ізмаїл, вул.Флотська, будинок 28, код ЄДРПОУ 01125821) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 14, код ЄДРПОУ 38727770) основний борг у сумі 1 192 496 /один мільйон сто дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто шість/ грн 04 коп., 3% річних у сумі 28 629 /двадцять вісім тисяч шістсот двадцять дев`ять/ грн 12 коп., інфляційні втрати у сумі 64 829 /шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дев`ять/ грн 96 коп., пеню у сумі 20 000 /двадцять тисяч/ грн, судовий збір у розмірі 17 390 /сімнадцять тисяч триста дев`яносто/ грн 54 коп.
3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 травня 2026 р.

Суддя Ю.М. Щавинська