ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 2218/2505/10
Провадження № 22-ц/820/1011/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представника стягувача  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог подання

В грудні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Р.М. (далі – приватний виконавець) звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Приватний виконавець зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №64554741 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №2218/2505/10 від 9 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі – ПАТ АБ «Укргазбанк») заборгованості по кредиту простроченої – 3 080 доларів США, заборгованості по кредиту строкової – 74 580 доларів США, заборгованості по процентам простроченої – 5 880 доларів 83 центи США, пені за несвоєчасне погашення кредиту – 5 014 грн 05 коп., пені за несвоєчасну сплату процентів – 12 987 грн 02 коп., а всього – 83 540 доларів 83 центи США та 18 001 грн 07 коп., щодо божниці ОСОБА_2 .
В ході проведення виконавчих дій виявлено належний ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 80,1 кв.м, житловою площею 37,6 кв.м (далі – житловий будинок), який 10 листопада 2014 року на підставі договору дарування був переоформлений на ОСОБА_4 .
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року у справі №678/716/22 визнано недійсним договір дарування житлового будинку, що укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. (зареєстровано у реєстрі за №4367). Однак у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок не відновлено.
Також відповідно до інформації з Державного земельного кадастру за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка площею 0,1045 га, кадастровий номер 6823085800:06:032:0019, розташована по АДРЕСА_1 , та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (далі – земельна ділянка). Водночас у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку.
Оскільки право власності ОСОБА_2 на житловий будинок і земельну ділянку не зареєстровано в установленому законом порядку, то приватний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на це майно.
За таких обставин приватний виконавець просив суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №2218/2505/10, а саме житловий будинок та земельну ділянку.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2026 року подання приватного виконавця задоволено.
Надано приватному виконавцю Лабчуку Р.М. дозвіл на звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 , яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, під час виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду по справі №2218/2505/10, а саме: житловий будинок та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1045 га, кадастровий номер 6823085800:06:032:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_2 не зареєструвала в установленому законом порядку право власності на належні їй житловий будинок і земельну ділянку, внаслідок чого приватний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на це нерухоме майно під час виконання судового рішення, а тому заявлене ним подання є обґрунтованим.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні подання приватного виконавця посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 і ОСОБА_5 за час шлюбу набули житловий будинок і земельну ділянку у спільну сумісну власність, їх частки у нерухомому майні є рівними, а тому приватний виконавець не вправі звертати стягнення на житловий будинок і земельну ділянку в цілому. До визначення частки майна ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з ОСОБА_5 , приватний виконавець не мав права ставити перед судом питання про звернення стягнення на житловий будинок і земельну ділянку. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість подання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на її законність та обґрунтованість.
Приватний виконавець і Брагін О.О. не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2010 року у справі №2-2505/10 стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту прострочену – 3 080 доларів США, заборгованість по кредиту строкову – 74 580 доларів США, заборгованість по процентам прострочену – 5 880 доларів 83 центи США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту – 5 014 грн 05 коп., пеню за несвоєчасну сплату процентів – 12 987 грн 02 коп., а всього – 83 540 доларів 83 центи США та 18 001 грн 07 коп.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки – належну ОСОБА_3 на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .
На підставі цього рішення 9 жовтня 2013 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав виконавчий лист №2218/2505/10 щодо ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, який з 18 лютого 2021 року перебуває на виконанні у приватного виконавця (виконавче провадження №64554741).
З 26 липня 2005 року ОСОБА_2 була власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці.
10 листопада 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 уклали договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В. (зареєстровано у реєстрі за №4367), згідно з яким ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок.
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року у справі №678/716/22 визнано недійсним указаний договір дарування житлового будинку. Водночас ОСОБА_2 не відновила у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про своє право власності на житловий будинок, а також не зареєструвала своє речове право на земельну ділянку.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 179 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
За змістом частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон №1952-ІV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі – державна реєстрація прав) – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Із положень статей 4, 5 Закону №1952-ІV слідує, що державній реєстрації прав підлягають, у тому числі право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельні ділянки та житлові будинки.
Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VІІІ) унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника (пункт 1 частини першої статті 10 Закону №1404-VIII).
За змістом статті 50 Закону №1404-VIII у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.
Згідно з частиною 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що виконавець під час виконання судових рішень вправі звернути стягнення на нерухоме майно боржника, в тому числі на майно, щодо якого не внесені відомості про право власності боржника до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Встановивши, що житловий будинок і земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві власності, водночас це право боржниці не зареєстроване в установленому законом порядку, а рішення суду про стягнення з неї грошових коштів у значному розмірі не виконане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно.
Доводи апеляційної скарги про неможливість звернення стягнення на житловий будинок і земельну ділянку у зв`язку з тим, що це нерухоме майно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , є не обґрунтованими.
Свідоцтво про укладення 1 вересня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 шлюбу (т. 2 а.с. 29, 46), Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 47-48), Інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (т. 2 а.с. 49), Витяг з реєстру територіальної громади щодо реєстрації ОСОБА_5 у житловому будинку (т. 2 а.с. 50) достовірно та достатньо не вказують на те, що на час набуття права власності на житловий будинок і земельну ділянку ОСОБА_2 залишалася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим останній набув право спільної сумісної власності подружжя на вказане нерухоме майно.
До того ж ОСОБА_5 не заявляв у встановленому порядку вимоги про визнання за ним права власності на житловий будинок і земельну ділянку.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам.
Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку. Доводи ОСОБА_2 про порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2026 року про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Стефанишин С.Л.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27