ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.05.2026 Справа № 914/3505/25 
місто Львів 
Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ за участі секретаря судового засідання Ольги КРАВЕЦЬ, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом Стрийської міської ради, місто Стрий, Львівська область
до відповідача Стрийського міського комбінату комунальних підприємств, місто Стрий, Львівська область
про визнання права власності на нерухоме майно.

За участю представників: 
від позивача: Бурій Максим Романович – представник (повноваження в порядку самопредставництва згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);
від відповідача: Кулак Ірина Романівна – представник (повноваження в порядку самопредставництва згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

ВСТАНОВИВ
На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Стрийської міської ради до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А.
Ухвалою Господарського суду Львівської області (суддя Петро МАНЮК) від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.12.2025.
У підготовчому судовому засіданні 11.12.2025 оголошено перерву до 22.12.2025 о 15:50 год. 
18.12.2025 розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області №333 доручено провести повторний авторозподіл справи №914/3505/25, оскільки Указом Президента України №944/2025 від 13.12.2025 суддю Петра МАНЮКА призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду.
Згідно із протоколом повторного авторозподілу від 18.12.2025 справу №914/3505/25 передано на розгляд судді ЮЛІЇ СУХОВИЧ.
Ухвалою від 23.12.2025 суд у складі судді Юлії СУХОВИЧ прийняв справу № 914/3505/25 до провадження, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.01.2026.
20.01.2026 за вх.№1828/26 від Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” через підсистему “Електронний суд” надійшла заява про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” до участі у справі №914/3505/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
У підготовчому судовому засіданні 21.01.2026 оголошено перерву до 29.01.2026.
Ухвалою від 29.01.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та оголосив перерву на 12.02.2026.
Крім того, ухвалою суду від 29.01.2026 судом вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам (особам), які виконують функції державного реєстратора, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у тому числі реєстрацію права власності, припинення права власності, реєстрацію обтяжень, поділ чи об`єднання об`єктів) щодо об`єкта нерухомого майна (гараж для спецмашин з офісними приміщеннями), розташованого за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, будинок 48А. 
Ухвалою від 12.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026. 
16.02.2026 за вх.№4181/26 через підсистему “Електронний суд” від Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” надійшло клопотання відповідно до якого товариство просило суд постановити ухвалу про прийняття зустрічного позову у справі №914/3505/25 та вступ Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.
17.02.2026 за вх.№514 через підсистему “Електронний суд” від Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” просило суд:
- зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” до відповідачів Стрийської міської ради та Стрийського комбінату комунальних підприємств прийняти до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки обидва позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин та задоволення зустрічного позову може повністю виключити задоволення первісного позову.
- задовольнити зустрічний позов - визнати право власності на частку будівлі №48А по вулиці Нижанківського в місті Стрию розміром 83% площею 812,8 м.кв за ТзОВ “Комунальник 1”, а у задоволенні позовних вимог Стрийської міської ради - відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.02.2026 суд повернув зустрічну позовну заяву б/н від 12.02.2026 (вх.№514 від 17.02.2026) Товариству з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” і додані до неї документи. 
У судовому засіданні 10.03.26 оголошено перерву до 21.04.2026. 
13.03.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” надійшла зустрічна позовна заява з аналогічними вимогами, як у вищевказаній заяві. 
Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” долучено клопотання відповідно до якого товариство просило суд постановити ухвалу про прийняття зустрічного позову у справі №914/3505/25 та вступ Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” у справу як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.
18.03.2026 до суду надійшла заява від позивача за вх.№7839 про повернення зустрічної позовної заяви з додатками до неї.
Ухвалою від 18.03.2026 суд повернув зустрічну позовну заяву б/н від 10.02.2026 (вх.№833 від 10.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” 
У судовому засіданні 21.04.2026 оголошено перерву до 14.05.2026.
Представник позивача в судове засідання 14.05.2026 для розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. 
Відповідач в судове засідання 14.05.2026 для розгляду справи по суті з`явився, не мав заперечень проти задоволення позову. 
Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено. 
У судовому засіданні 14.05.2026 року проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Суть спору та правова позиція сторін.
Позиція позивача.
Представник позивача повідомив суд, що Стрийський міський комбінат комунальних підприємств звернувся до Стрийської міської ради для надання дозволу на проведення реконструкції на об`єкт на який не було первинно правовстановлюючих документів.
Між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» був укладений договір підряду на виконання будівельних робіт № 16 від 30.10.2009 року. Предметом договору була реконструкція складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями.
Проте, будівля є новоствореним об`єктом, а не реконструйованим та обліковується на балансі відповідача, як гараж для спецмашин з офісними приміщеннями, загальною площею 979,3 кв.м. з балансовою вартістю 1810805,78 грн. 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №456923448 від 17.12.2025 земельна ділянка є комунальною власністю та передана у користування відповідачу на праві постійного користування. Власник землі має пріоритетне право на об`єкти, розташовані на його ділянці. 
За відсутності всіх необхідних дозвільних документів, будівля вважається самочинним будівництвом.
Відповідно до пункту 4.1. статуту Стрийського міського комбінату комунальних підприємств майно та кошти відповідача перебувають у комунальній власності територіальної громади Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області і закріплені за відповідачем на праві господарського відання.
Територіальна громада в особі Стрийської міської ради не може реалізувати своє право на реєстрацію об`єкта реконструкції без рішення суду про визнання права власності, оскільки на момент реконструкції первинне право власності не було оформлено. 
Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати за ним право власності на гараж для спецмашин з офісними приміщеннями, що знаходяться за адресою вулиця Нижанківського, 48-А, місто Стрий, Львівська область.
Позиція відповідача.
Відповідач не заперечує позовні вимоги позивача, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх.№31916/25 від 28.11.25).
Зокрема, представник відповідача зазначив, що за погодженням з Стрийською міською радою, Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств було проведено реконструкцію складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою вулиця Нижанківського, 48А, місто Стрий, Львівської області, проте, відповідачем не було враховано відсутність документального оформлення первинного права власності на об`єкт, хоча майно перебуває у комунальній власності. У зв`язку з невідповідністю документації, зареєструвати право власності на майно без рішення суду неможливо.
У зв`язку з вищенаведеним просить позов задовольнити. 
Обставини встановлені судом. 
Рішенням Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області затверджено статут Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (відповідача).
Відповідно до пункту 1.2. статуту є засновником, власником і уповноваженим органом управління Стрийського міського комбінату комунальних підприємств є Стрийська міська рада Стрийського району Львівськоїобласті, місто Стрий, вулиця Шевченка,71.
Відповідно до пункту 1.4. статуту майно та кошти Стрийського міського комбінату комунальних підприємств перебувають у комунальній власності територіальної громади Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області і закріплені за Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств на праві господарського відання.
Відповідно до пункту 4.2. статуту Стрийського міського комбінату комунальних підприємств володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном, вчиняє інші дії відповідно до порядку, що встановлений засновником.
13.05.2009 Стрийською міською радою проведено обстеження складського приміщення, яке належить територіальній громаді міста Стрия по вулиці Нижанківського,48 наданих в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Комунальник-1» з метою визначення можливості його реконструкції з прибудовою.
Відповідно до проведеного обстеження складено акт № б/н від 13.05.2009 у висновку якого зазначено: враховуючи зміст п.12.7 «Правил забудови міста Стрия» затверджених рішенням IV сесії IV Демократичного скликання Стрийської міської ради №68 від 25.10.2002 року комісія вважає за можливе надання дозволу на проведення реконструкції з прибудовою по вулиці Нижанківського,48 належного територіальній громаді міста Стрия наданих в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Комунальник-1» при умові виготовлення робочого проекту з дотриманням діючих нормативних документів, узгодження його у встановленому порядку, опорядження фасаду будівлі сучасними високоякісними матеріалами, покриття тротуару ФЕМ отримання технічних умов на інженерне забезпечення.
10.06.2009 листом №362 Стрийський міський комбінат комунальних підприємств звернувся з проханням до Стрийської міської ради надати дозвіл на реконструкції складського приміщення площею 25,6 кв. м., за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А.
18.06.2009 Виконавчим комітетом Стрийської міської ради прийнято рішення № 245 “Про дозвіл на: переведення житлових приміщень в нежитлові; проведення проектно-пошукових робіт; по будівництву, реконструкції приміщень,будівель надбудови, продовження дії дозволу на проектно-пошукові роботи; внесення змін та доповнень до раніше прийнятих рішень; надання поштової адреси”, яким відповідачеві було надано дозвіл на проведення проектно – пошукових робіт по реконструкції складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А.
30.12.2009 Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт № 7/113-09.
30.10.2009 між Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” було укладено договір підряду на виконання будівельних робіт №16.
Предметом договору була реконструкція складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А на загальну суму 2 943 254,00 грн.
Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 05.05.2017 №ЛВ 142171250521, об`єкт був зданий Стрийською міською радою (позивачем) в експлуатацію. Площа об`єкта становить 979,3 кв.м.
02.08.2017 між Стрийський міським комбінатом комунальних підприємств та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” було укладено договір підряду. Предметом даного договору була реконструкція будівлі з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями.
02.08.2017 між Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” підписано зміни та доповнення до договору підряду, якими фактично визначено частки у праві спільної часткової власності між співвласниками по будівлі. З урахуванням внесених 19.10.2017 змін до договору від 02.08.2017 визначено вклад і частка кожного сторін, а саме: Стрийський міським комбінатом комунальних підприємств - 17/100 (166,5 кв.м), а Товариство з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” - 83/100 (або 812,8 м.кв).
На розгляді у Господарському суді Львівської області перебувала справа № 914/1481/25 за позовом Стрийського міського комбінату комунальних підприємств до Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1”, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача –Стрийської міської ради про визнання недійсними доповнень та змін від 10.09.2014, та договору від 02.08.2017.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.05.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду Львівської області у від 07.11.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 18.05.2022 у справі №914/1481/21 – скасовано. Прийнято нове рішення про визнання недійсним договору від 02.08.2017 зі змінами від 19.10.2017, укладеного між Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” та відмовлено у задоволенні позову в частині визнання недійними доповнень та змін від 10.09.2014 до договору №16 від 30.10.2009, який укладений між Стрийським міським комбінатом комунальних підприємств та Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1”.
16.02.2023 постановою Верховний Суд закрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1” на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 у справі №914/1481/21.
24.03.2023 державним реєстратором Белзької міської ради Львівської області Лободинець Наталією Іванівною прийнято рішення за № 66924858 відповідно до якого зареєстровано 83/100 частини право власності на будівлю за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А. за Товариством з обмеженою відповідальністю “Комунальник 1”.
Відповідно до інформації з Державного реєстру прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.08.2025 №438942165 Виконавчому комітету Стрийської міської ради стало відомо про порушення своїх прав.
У зв`язку з вищенаведеним Виконавчий комітетом Стрийської міської ради звернувся до Міністерства юстиції України із скаргою на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором Лободинець Наталією Іванівною (за вих.№ 75.02.8-937/25 від 12.08.2025). 
Наказом Міністерства юстиції України від 07.11.2025 вих.№3051/5 скаргу Виконавчого комітету Стрийської міської ради від 12.08.2025 №75.02.8-937/254 задоволено. Визнано прийнятим з порушенням Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та анульовано рішення від 24.03.2023 №66924858 державного реєстратора Белзької міської ради Львівської області Лободинець Наталії Іванівни. Виконання наказу покладено на Офіс протидії рейдерству. 
28.09.2023 Стрийською міською радою Львівської області XL сесія VIII демократичного скликання прийнято рішення № 2025 “Про внесення змін до рішення « 1817 від 25.05.2023 року «Про підтвердження факту перебування об`єктів нерухомого майна в комунальній власності територіальної громади в особі Стрийської міської ради», яким міська рада вирішила внести зміни у додаток до рішення XXXV сесії VIII.демократичного скликання від 25.02.2023 року № 1817 «Про підтвердження факту перебування об`єктів нерухомого майна в комунальній власності територіальної громади в особі Стрийської міської ради» , а саме додати пункти 268-276, де пунктом 276 зазначено назва будівель чи споруд – громадський будинок (гараж для спецмашин з офісними приміщеннями); адреса розташування – місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48А , загальна площа 979,30 кв.м. 
У судових засіданнях представник позивача зазначив, що об`єкт був збудований за кошти відповідача, який відповідно до статуту є комунальною власністю територіальної громади, відповідно і сам об`єкт перебуває у власності територіальної громади та включений в перелік об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади відповідно до рішення Стрийської міської ради №2025 від 28.09.2023. 
Територіальна громада в особі Стрийської міської ради не може реалізувати своє право на реєстрацію об`єкта реконструкції без рішення суду про визнання права власності, оскільки на момент реконструкції первинне право власності не було оформлено. 
На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати за собою право власності на самочинно збудовану будівлю, саме гараж для спецмашин з офісними приміщеннями, що знаходяться за адресою вулиця Нижанківського, 48-А, місто Стрий, Львівська область.
Висновки суду. 
В силу частини 1 статті 4 Господарсько процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 
Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно з статтями 80, 83 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. У комунальній власності перебувають, в тому числі, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Відповідно до частини 5 статті. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до положень статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частиною 1 статті 331 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Згідно частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Частиною 1 статті 375 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Згідно частини 3 статті 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до приписів статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Однак, в окремих випадках стаття 376 Цивільного кодексу України передбачає можливість визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в разі наявності обставин, передбачених частинами третьою, п`ятою цієї статті.
Так, відповідно до частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Водночас частиною 5 цієї статті визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (частина 4 статті 376 Цивільного кодексу України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.
У пункті 6.32 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 та в пункті 55 постанови від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що зміст приписів статті 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.
У випадках, передбачених частинами 3 та 5 статті 376 Цивільного кодексу України, звернення до суду з позовом про визнання права власності з метою отримання рішення суду, як правовстановлюючого документа є законним (правомірним) способом захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Суд виходить з того, що стаття 331 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави та порядок набуття права власності на новостворене майно, яке побудоване з дотриманням встановленого законодавством порядку, тобто при наявності всіх необхідних дозволів та актів, однак не регулює правовий режим самочинного будівництва.
Водночас, поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені саме в статті 376 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною в регулюванні спірних правовідносин, оскільки унормовує відносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та інших правових актів при створенні нової речі (самочинному будівництві) були порушені.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 (справа № 11/173-06).
Відповідно до пункту 1.2. статуту затвердженого рішенням Стрийської міської ради №3342 від 27.03.2025 Стрийського міського комбінату комунальних підприємств, Стрийська міська рада є засновником, власником і уповноваженим органом управління Стрийського міського комбінату комунальних підприємств. 
Стрийський міський комбінат комунальних підприємств є комунальним підприємством і діє на принципах господарського розрахунку в поєднанні з бюджетним фінансуванням у порядку визначеному законодавством України (пункт 1.4 статуту).
Пунктом 1.5. статуту передбачено, що Стрийський міський комбінат комунальних підприємств є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах державного казначейства та банках, печатку і кутовий штамп зі своєю назвою, бланки організаційно-розпорядної документації та інші необхідні реквізити. Підприємство набуло права юридичної особи з моменту її державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Ідентифікаційний код юридичної особи-05759310. 
Згідно з пунктом 2.1. статуту Стрийський міський комбінат комунальних підприємств здійснює утримання і обслуговування об`єктів благоустрою, які знаходяться на території територіальної громади Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області. 
Пунктом 4.1 статуту передбачено, що майно та кошти відповідача перебувають у комунальній власності територіальної громади Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області і закріплені за Стрийський міський комбінат комунальних підприємств (відповідачем) на праві господарського відання.
На території підприємства Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (відповідача) знаходилося складське приміщення 25,6 кв.м, яке перебувало у комунальній власності.
Виконавчим комітетом Стрийської міської ради прийнято рішення № 245 “Про дозвіл на: переведення житлових приміщень в нежитлові; проведення проектно-пошукових робіт; по будівництву, реконструкції приміщень,будівель надбудови, продовження дії дозволу на проектно-пошукові роботи; внесення змін та доповнень до раніше прийнятих рішень; надання поштової адреси”, яким відповідачеві було надано дозвіл на проведення проектно – пошукових робіт по реконструкції складського приміщення з добудовою під гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою: Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, 48-А.
Позивач зазначає, що власником та засновником відповідача надано дозвіл на реконструкцію складського приміщення загальною площею 25,6 кв.м, яке знаходиться на земельній ділянці позивача. Однак, відповідачем шляхом укладення договору підряду з Товариством з обмеженою відповідальністю «Комунальник 1» створено новий об`єкт загальною площею 979, 3 кв.м.за кошти позивача.
Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 05.05.2017 №ЛВ 142171250521, площа об`єкта становить 979,3 кв.м.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Тобто, у позивача вже є право власності на певне майно і має місце факт оспорювання належного позивачу права.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі N 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі N 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі N 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.
Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.
При цьому відповідно до положень статті 328 Цивільного кодексу України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, тому суд при вирішенні спору про право власності повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 Цивільного кодексу України.
Рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/1608/18 від 19.05.2020.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Схожі висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.
Близький за змістом правовий висновок неодноразово сформульований Верховним Судом, зокрема в постановах від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6, від 08.08.2019 у справі № 909/472/18, від 29.04.2020 у справі № 911/1455/19.
Судом з`ясовано, що позивач не може зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості після реконструкції , оскільки на момент реконструкції первинне право власності не було оформлено.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).
Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, від 20.07.2022 у справі № 923/196/20.
Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку. Вказане узгоджується з правовими позиціями викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 від 20.07.2022 у справі № 923/196/20.
Наказом Міністерства юстиції України від 07.11.2025 вих.№3051/5 скаргу Виконавчого комітету Стрийської міської ради від 12.08.2025 №75.02.8-937/254 задоволено. Визнано прийнятим з порушенням Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та анульовано рішення від 24.03.2023 №66924858 державного реєстратора Белзької міської ради Львівської області Лободинець Наталії Іванівни. 
У Державному реєстрі речових прав відсутня інформація щодо зареєстрованого права власності на спірне майно.
Отже право власності на спірне нерухоме майно станом на час розгляду справи за жодною особою не зареєстровано. 
Відтак суд погоджується з позицією позивача, що у відповідності до вимог статті 376 Цивільного кодексу України, є всі підстави визнання права власності на самочинно побудоване нежитлове приміщення, а саме гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за позивачем.
Що стосується позиції відповідача, то суд зазначає, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, зазначивши, що зареєструвати право власності на спірне нежитлове приміщення можна тільки на підставі рішення суду . 
Позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно правомірно пред`явлено органом місцевого самоврядування як власником земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог повністю та визнання права власності на самочинно збудоване нежитлове приміщення, а саме гараж для спецмашин з офісними приміщеннями, що знаходяться за адресою вулиця Нижанківського, 48-А, місто Стрий, Львівська область.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. 
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020. 
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Розподіл судових витрат.
Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у даній справі.
Керуючись статтями 2, 73, 74,76-79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати за Стрийською міською радою (82400, Львівська область, місто Стрий, вулиця Шевченка, будинок 71, ідентифікаційний код юридичної особи 26256903) право власності на гараж для спецмашин з офісними приміщеннями за адресою вулиця Нижанківського, 48-А, місто Стрий, Львівська область.
3. Стягнути з Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (82400, Львівська область, місто Стрий, вулиця Нижанківського, будинок 50; ідентифікаційний код юридичної особи 05759310) на користь Стрийської міської ради (82400, Львівська область, місто Стрий, вулиця Шевченка, будинок 71, ідентифікаційний код юридичної особи 26256903) 27 162,09 грн судового збору.
4. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повне рішення 
складено 25.05.2026. 

Суддя Сухович Ю.О.