Єдиний унікальний номер 317/76/26
Провадження № 2/317/431/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Качана А.В.
за участі:
секретаря судового засідання Ботушанської Є.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Заярна М.А., до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Заярна М.А., до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок.
В обґрунтування позову позивач зазначає наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_2 , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Стверджує, що позивач, як спадкоємець за законом першої черги, своєчасно і належним чином прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори.
02.07.2025 нотаріусом Кравцовою Л.М. була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що у неї, як спадкоємиці, відсутні документи на спадковий житловий будинок, який при житті не був зареєстрований на спадкодавцем, тому позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.
Просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
12.01.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання на 09.02.2026 о 13 год. 00 хв. 
09.02.2026 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 03.03.2026.
03.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області клопотання представника відповідача про витребування копії спадкової справи задоволено, з Запорізької районної державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи у відношенні ОСОБА_2 . У підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.03.2026.
27.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.04.2026.
27.04.2026 розгляд справи відкладено на 11.05.2026 у зв`язку з неявкою представника відповідача.
11.05.2026 позивач та її представник до суду не з`явились, представник позивача –адвокат Заярна М.А. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, на власний розсуд скориставшись своїми процесуальними правами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
11.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, у зв`язку з чим оголошено перерву до 15.05.2026 до 10 год. 00 хв.
Суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , матір`ю якої є ОСОБА_2 (а.с. 10).
25.07.2020 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на – « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11).
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2023 по справі № 317/5211/23 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано, при цьому прізвище позивач не змінювала (а.с. 12).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 20.07.2024 ОСОБА_5 , 20.07.2024 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 », про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) зроблений актовий запис № 269 (а.с. 13).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 17.09.2024 Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8).
З матеріалів справи судом встановлено, що померла ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 .
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів спадкової справи № 07/2025, відкритої 09.01.2025 Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом прийняла її донька ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною заявою від 09.01.2025 за вх. № 12/02-14.
Відповідно до довідки № 6106 від 12.12.2024, наданою відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . За зазначеною адресою разом з нею на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – донька, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька.
Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_9 – син спадкодавиці та ОСОБА_10 – донька спадкодавиці надали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини ( а.с. 67, 72, 69 зворотня сторона, 71).
Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, яка належним чином прийняла спадщину, відкриту після смерті своєї матері ОСОБА_2 .
Постановою № 850/02-31 від 02.07.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.9).
Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.
Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки, чоловік (дружина) померлого.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок».
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
З листа про надання інформації № 8596 від 27.11.2024 виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючі документи відсутні (а.с.15).
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка була чинною до 07.07.1994, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
З аналізу положень зазначеного вище законодавства вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Відповідно до технічного паспорту, складеного 28.11.2024 ФОП ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок літ. «А» загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Б1», навіс літ. «В», колодязь №1, які збудовані у 1985 року (а.с.17-21).
З виписки з господарського обліку виданої № 5565 від 12.11.2024 виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі Широківської сільської ради, житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 обліковується за гр. ОСОБА_2 (а.с. 16).
Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавницею у 1985 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, виписки з погосподарської книги та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об`єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом.
Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 , ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації.
Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивача на спадщину, відкриту після смерті матері та неможливість оформити це право, у відповідності до чинного законодавства, у нотаріальному порядку через відсутність у позивача відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд не стягує судові витрати з відповідача на користь позивача, оскільки у позовній заяві позивач просила судовий збір з відповідача не стягувати
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 182, 203, 1216-1218, 1220, 1222, 1233, 1266, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «Б1», навіс літ. «В», колодязь №1. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Адвокат Заярна М.А., РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: 69089, м. Запоріжжя. вул. Абрагама Коопа, 6.
Відповідач: Територіальна громада в особі Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, код у ЄДРПОУ 26013402, адреса: 70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, буд.1.

Суддя          А.В. Качан