Справа № 420/6041/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Одеса
 	 	
Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просить суд:
1.Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визначення позивача як особи, якої не здійснюються поточні перерахунки – індексація пенсії, відповідно до пенсійного законодавства, та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо здійснення на загальних підставах з 01.03.2026 поточного перерахунку пенсії позивача, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025-6 №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році",
2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виключити позивача з категорії осіб / не відносити до категорії осіб, яким не здійснюються поточні перерахунки / індексація розміру пенсії, відповідно до пенсійного законодавства, проводити позивачу на загальних підставах перерахунки / індексацію та виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01.03.2026 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV, "Порядком проведення перерахунку пенсій, відповідно до частини другої статті 42 Закону України" Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "питання проведення індексації пенсій у 2019 році", та поточними постановами Кабінету Міністрів України про індексацію / перерахунок пенсій, з нарахуванням компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії.
В обґрунтування позову зазначено, що з 01.01.2015 позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років. 
При цьому, відповідач допускає дискримінацію позивача за ознакою місця проживання: не проводить на загальних підставах поточні перерахунки / індексацію пенсії, що змушує позивача щорічно звертатися до суду для захисту порушеного права.
Так, відповідач не провів на загальних підставах поточний перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.03.2026, згідно з Постановою КМУ №236, з посиланням на відсутність законних підстав, тим самим відповідач не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, грубо порушив конституційне право позивача на пенсійне забезпечення в старості, і такі дії відповідача мають бути визнані протиправними, позаяк, жодним правовим актом не встановлено будь-яких обмежень щодо нарахування та виплати позивачу на загальних підставах пенсії за вислугу років, відповідно до норм Закону №2262-ХІІ, у тому числі, проведення поточних масових перерахунків та індексації пенсії, відповідно до Постанов КМУ. Всупереч вимогам законів №2262-ХІІ, Закону №1058-IV та Постанови КМУ №236, відповідачем не проведено з 01.03.2026 на загальних з іншими військовими пенсіонерами підставами перерахунок пенсії позивача, чим грубо порушено конституційне право позивача на пенсійне забезпечення в старості. 
Вважає безпідставними посилання відповідача в обґрунтування відмови у проведенні чергового масового перерахунку пенсії позивачу з 01.03.2026 на те, що судовими рішеннями на відповідача не покладено обов`язок проведення перерахунку та індексації пенсії, оскільки жодної норми матеріального права, яка забороняла б органу Пенсійного фонду України або звільняла його від обов`язку, на підставі Закону/нормативного акту, проводити на загальних підставах, без обмеження будь-яким тимчасовим періодом, поточні перерахунки та індексацію пенсії позивача. Не містять такої заборони і судові рішення у справах №№ 2а-5358/11, 766/2370/16-а, 540/2236/18, 540/8738/21, 420/5092/22, 420/4822/23, 420/13213/24, 420/39033/24, 420/18640/25.
Наголошує позивач, що для виконання обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії у належному розмірі не потрібне рішення суду, якщо такий обов`язок прямо передбачено законодавством. Крім того, перерахунок пенсій здійснюється автоматизованим способом, за матеріалами пенсійної справи позивача. П`ятий апеляційний адміністративний суд раніше сформулював позицію щодо права позивача на щорічний перерахунок/індексацію пенсії за вислугу років на загальних підставах, а саме: у постанові від 20.12.2022 у справі №420/5092/22, постанові від 15.07.2023 у справі №420/4822/23, постанові від 09.09.2024 у справі №420/13213/24, а також у постанові від 07.05.2025 у справі №420/19662/23. Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.03.2025 у справі №400/8389/21.
Також, позивач просить суд допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення всієї суми заборгованості по пенсії, починаючи з 01.03.2026 по день фактичної виплати, з компенсацією втрати доходу та відповідно до ч.6 ст. 245, ст. 382 КАС України, зобов`язати відповідача у 14 денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
Ухвалою суду від 13.03.2026 суд прийняв позовну заяву та відкрив спрощене провадження у справі.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову та вказує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262- ХІІ. Відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” від 15.02.2022 №2040-ІХ, ст.64 Закону №2262 виклали в редакції, яка передбачає, що у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 по справі №420/18640/25, у листопаді 2025 року Головним управлінням проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань. 
Відповідач зазначає. що вимога здійснити перерахунок поточними постановами Кабінету Міністрів України про індексацію є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вказаний перерахунок здійснений. 
Відповідач звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році” з 01.03.2026 передбачено проведення індексації пенсій. Пунктом 3 Постанови №236 встановлено, що розмір підвищення пенсії в результаті її перерахунку, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 2595 гривень. Таким чином, пенсія Позивачу перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням рішення суду у справі №420/18640/25, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Також на думку відповідача відсутні підстави для задоволення вимоги й в частині компенсація втрати частини доходів, адже така може бути обчислена лише з нарахованої особі до виплати суми, яка не була виплачена у встановлені законодавством строки. В даному випадку суми, за невиплату яких позивач просить стягнути компенсацію, йому нараховані до виплати не були, тому й відсутні підстави для здійснення такої компенсації.
З огляду на те, що предметом спору є доплати до пенсії, а не пенсійна виплата в цілому, відповідач вважає безпідставними в тому числі вимоги позивача в частині негайного виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення всієї суми боргу по пенсії.
Окремо відповідач заперечує і проти встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки, за його твердженнями, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Водночас у спірному випадку, позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст.382 КАС України.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній документі.
Судом встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-XII (далі - Закон № 2262).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 по справі №420/18640/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”, в повному обсязі, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті індексації пенсії ОСОБА_1 на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" та від 25 лютого 2025 №209" Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01.04.2019 нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" та від 25 лютого 2025 № 209" Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році". У задоволені іншої частини позову відмовлено.
У листопаді 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/18640/25 від 14.08.2025, що залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2025, а саме нараховано та виплачено ОСОБА_1 з 01.07.2021 року щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 14.07.2021 року №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”, з урахуванням раніше виплачених сум; здійснено з 01.04.2019 нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з урахуванням індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, від 24.02.2023 №168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, від 23.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” та від 25 лютого 2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” Головне управління зазначає, що резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 у справі №420/18640/25 не містить зобов`язань щодо здійснення інших перерахунків пенсії ОСОБА_1 .
Згідно з наданої на виконання ухвали суду від 12.05.2026 інформації відповідачем, перерахунок пенсії з 01.03.2026 не здійснювався.
Вважаючи протиправною поведінку відповідача у спірних правовідносинах, яка виразилась у нездійсненні поточного перерахунку – індексація пенсії, відповідно до пенсійного законодавства, та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо здійснення на загальних підставах з 01.03.2026 поточного перерахунку пенсії позивача, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025-6 №236 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році", позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно приписів статті 2 Закону 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Частиною п`ятою статті 2 Закону 1282-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» від 15 лютого 2022 року № 2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом України № 1058-ІV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підпунктами 1, 2 пункту 2 Постанови №236 установлено, що з 1 березня 2026 р.:
1) розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475), підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) і підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2025 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).
Підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2025 р. відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та перерахунку пенсії відповідно до зазначеного Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
2) розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, підвищені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669), підвищуються на коефіцієнт збільшення, встановлений пунктом 1 цієї постанови.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №236 у нього виникло право на підвищення розміру пенсії з 1 березня 2026 року на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї Постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 Постанови №236, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Разом з цим матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення відповідачем перерахунку пенсії за вислугу років позивачу з 01.03.2026 відповідно до п.2 Постанови №236. Більше того, навпаки, відповідач заперечує право позивача на такий перерахунок, однак такі заперечення, з огляду на викладене вище, не є ґрунтовними.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення перерахунку пенсії за вислугу років позивачу з 01.03.2026 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році».
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
При цьому суд також зазначає, що в силу вимог абз.1 ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10 ч.2 ст.245 КАС України).
З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку пенсії за вислугу років позивачу з 01.03.2026 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2026 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», з врахуванням раніше виплачених сум.
Щодо виплати компенсації, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Така компенсація здійснюється відповідно до закону.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком № 159.
Відповідно до статті 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі статтею З Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону №2050 Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року №159 затвердив відповідний Порядок.
Пункти 1-3 Порядку №159 аналогічні положенням Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Передбачено, що компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Абзацом 1 пункту 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом №2050-III, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії, водночас законодавець пов`язав виплату такої компенсації з виплатою заборгованості відповідного доходу, тобто компенсація та основна сума заборгованості підлягають виплаті в одному місяці.
Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 520/2020/19 та від 25 березня 2023 року у справі № 400/8389/21, від 24 липня 2024 року у справі № 520/2674/2020 та від 31 липня 2024 року у справі № 480/1704/19.
Отже, виникненню права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передує несвоєчасне нарахування та виплата доходу, за певний період, адже нарахування такого виду компенсації проводиться шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу.
Тобто, для проведення компенсації обов`язковою умовою є наявність нарахованого, але не виплаченого доходу, а також порушення встановлених строків його виплати на один і більше календарний місяць.
Суд зазначає, що у спірному випадку, суми пенсії з урахуванням індексації з 01.03.2026 позивачу ще не нараховані та фактично не виплачені, а відтак вимога позивача щодо нарахування на такі невиплачені суми компенсації є передчасною.
Аналогічні правовідносини, пов`язані з визначенням наявності права на компенсацію у випадках, коли суми пенсії нараховані, але фактично не виплачені, були предметом розгляду Верховного Суду.
Зокрема у постанові від 08 грудня 2025 року у справі № 420/13975/24, аналізуючи положення Закону №2050-III та Порядку №159, Суд зазначив, що компенсація втрати частини доходів є спеціальною державною гарантією, спрямованою на відновлення реальної вартості грошового доходу у разі порушення строків його виплати. Така компенсація: нараховується на суму нарахованого, але не виплаченого доходу; має допоміжний характер відносно основного боргу, оскільки її розмір та існування залежать від суми (і факту) невиплаченого доходу; відповідно до статті 4 Закону №2050-III підлягає виплаті в тому ж місяці, у якому здійснюється фактична виплата заборгованості за відповідний період.
Факт нарахування, але невиплати грошового доходу свідчить про виникнення у позивача матеріального права на компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону №2050-III. Однак саме виникнення такого права не означає його порушення. Відповідно до статті 2 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси, а не ті, порушення яких є лише потенційно можливим у майбутньому.
Законодавець чітко визначив, що обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо виплати компенсації виникає не з моменту нарахування доходу, а з моменту фактичної виплати основної суми заборгованості. Саме тоді орган Пенсійного фонду набуває реальної можливості виконати або не виконати покладений на нього обов`язок щодо виплати компенсації. Відповідно, лише з цього моменту може виникнути порушення права позивача на компенсацію, яке підлягає судовому захисту.
Закон №2050-III не передбачає можливості присудження компенсації наперед, оскільки вона є правовим наслідком уже допущеного прострочення виплати доходу. До здійснення фактичної виплати заборгованості обов`язок щодо компенсації ще не виник, а отже й порушення права позивача не настало. За таких обставин вимога про виплату компенсації є передчасною та не може бути задоволена за відсутності встановленого порушення відповідачем відповідного обов`язку.
Аналогічним чином застосовані норми Закону №2050-ІІІ Верховним Судом і у постанові від 31.03.2026 у справі №420/30633/24, де Верховни Суд, враховуючи підхід викладений, зокрема, у постанові від 08 грудня 2025 року у справі № 420/13975/24, зазначив, що вимога позивача про виплату компенсації втрати частини доходів у теперішній момент є передчасною, що унеможливлює її задоволення через відсутність установленого порушення суб`єктом владних повноважень відповідного обов`язку та зауважив, що встановлені Законом №2050-III умови щодо виплати компенсації є імперативними. Відтак покладання на орган пенсійного фонду обов`язку з нарахування компенсації до моменту фактичного погашення заборгованості не лише суперечило б закону, а й порушувало б установлений державою механізм здійснення виплат у соціальній сфері. В умовах воєнного стану такий підхід є необхідним для дотримання справедливого балансу між інтересами особи та забезпеченням стабільності бюджетної системи країни, що є частиною питання національної безпеки.
При цьому, суд наголошує, що відмова у задоволенні позову з наведених підстав не означає заперечення права позивача на отримання такої компенсації в майбутньому - після фактичної виплати суми основної заборгованості, адже, як уже вказувалось вище, основними умовами для виплати суми компенсації є: "порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 
Щодо вимоги позивача допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
З наведених положень вбачається, що підлягає негайному виконанню рішення про присудження (стягнення) боргу із виплати пенсії, інших періодичних платежів, у межа суми стягнення за один місяць.
Суд зазначає, що даним рішенням позивачу не присуджується виплата пенсії чи інших періодичних платежів з бюджету, не стягується сума пенсії, а покладається обов`язок на відповідача здійснити перерахунок (індексацію) пенсії позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», з врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.03.2026, що не є підставою для негайного виконання рішення суду.
Щодо заявленого позивачем клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по даній справі суд зазначає, що частиною 2 статті 381-1 КАС України визначено, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Відповідно до частини 5 статті 382 КАС України, за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно наведених положень, встановлення судового контролю шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення під час його ухвалення є правом суду, яким суд може скористуватися у разі наявності підстав вважати, що суб`єкт владних повноважень буде ухилятися від його виконання.
Втім, наразі, у суду відсутні достатні підстави вважати, що постановлене у даній справі на користь позивача судове рішення не буде відповідачем виконане без здійснення судового контролю за його виконанням.
Тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такого клопотання.
Підсумовуючи все викладене вище у сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 1064,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нездійснення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.03.2026 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2026 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», з врахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти вимог відмовити.
У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовити.
У задоволенні клопотання про негайне виконання рішення суду відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 1064,96 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, код ЄДРПОУ 21295057, адреса: 73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА