Справа №186/1174/26
Провадження № 3-зв/0186/3/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м.Шахтарське 

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Рукас М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Демиденка Степана Миколайовича, про самовідвід у справі №186/1174/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ч.1 ст.163-2 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

В порядку автоматизованого розподілу справ судді Рукасу М.С. надійшла заява судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Демиденка Степана Миколайовича, про самовідвід у справі №186/1174/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ч.1 ст.163-2 КУпАП.
Заява про самовідвід судді Демиденка Степана Миколайовича, вмотивована тим, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є головним бухгалтером Шахтарського міського житлово-комунального підприємства де працює його дружина ОСОБА_2 , на посаді начальника юридичного відділу, що може викликати сумніви у неупередженості судді під час розгляду справи.
Дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно з положеннями ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді чи самовідвід і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви , у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати аналогію права з процесуальними нормами КПК України.
Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини» від 04 листопада 1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до п.1 ч.5 ст. 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддя повинен своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Суд, вирішуючи заяву про самовідвід судді, зважає на таке: «Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).
Важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland).
Тому суддя вважає, що, з метою уникнення будь-яких сумнівів та ситуацій, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, заява про самовідвід судді Демиденка С.М. підлягає задоволенню.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 2, 283 КУпАП, ст. 80 КПК України, ст. 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.129 Конституції України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовільнити заяву про самовідвід судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Демиденка Степана Миколайовича, по справі №186/1174/26 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.163-2 КУпАП.

Справу №186/1174/26 провадження №3/0186/285/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.163-2 КУпАП передати до канцелярії Шахтарського міського суду Дніпропетровської області для визначення іншого судді для її розгляду по суті.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Максим РУКАС