Справа№938/2155/25 
Провадження № 2/938/175/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року        селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання Александрової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі- АТ «Райффайзен Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
АТ «Райффайзен Банк» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/MR/82/40084055036543 у розмірі 77 458,38 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Райффайзен Банк» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.raiffeisen.ua» (стара адреса www.aval.ua) публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» (далі іменовано як - «Правила»). У публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозиції - угоду за встановленою формою. Відповідач подав заяву до позивача та уклав угоду № CMDPI-3646893 від 16.12.2024 року, якою акцептував публічну пропозицію - угоду (далі іменовану як «заява»). Згідно з цією заявою, відповідач прийняв умови публічної пропозиції банку на отримання банківських послуг, які детально описані у Правилах, висловлюючи свою повну та беззастережну згоду з ними. Банк і відповідач уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту - «Кредит готівкою» №014/MR/82/40084055036543 від 23.07.2025 року, згідно з яким банк видав відповідачу кредит у розмірі 70 000 гривень до 23.07.2031 року під 51,90% річних. Відповідач зобов`язався використати кредит відповідно до умов, повернути його, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання відповідно до договору та тарифів банку. Згідно з умовами кредиту, відповідач має повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти. Кредит може бути наданий на поточний рахунок відповідача або через кредитний рахунок з подальшим відображенням на поточному рахунку в день видачі кредиту або на наступний робочий день, залежно від часу видачі. Факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитом підтверджується наданою суду копією виписки по рахунку, що підтверджує переказ та зарахування грошових коштів на рахунок відповідача. Станом на 07.11.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 77 458,38 грн., у тому числі: заборгованості за кредитом - 69 907,32 гривень, у тому числі прострочена заборгованість 297,05 гривень та заборгованість за відсотками - 7551,06 гривень, у тому числі прострочена заборгованість - 6 060,02 гривень.
Ухвалою суду від 02.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що 23.07.2025 року близько 12.05 год. в месенджері «Телеграм» перейшла за посиланням, після чого невідомі особи шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки незаконно заволоділи коштами на загальну суму 81850 гривень, які списані з її банківської картки АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 . Тоді відповідач повідомила банк про ситуацію, що склалася та звернулася в правоохоронні органи з відповідною заявою. Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань Верховинським РВП ГУНП в Івано-Франківській за заявою ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження за № 12025091130000101 та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження з`ясувалося, що з картки відповідача ОСОБА_1 незаконно здійснювалися перерахунки на різні карткові рахунки інших банків. Досудове розслідування у кримінальному провадженні на даний час триває та остаточного рішення не прийнято. Коли відповідач виявила списання кредитних коштів зі свого рахунку, вона повідомила банк про це. Таким чином, ОСОБА_1 здійснила дії для належного повідомлення банку та повідомила про факт вчинення кримінального правопорушення у правоохоронні органи. При зверненні нею у службу безпеки банку реагування не було. У позовній заяві позивач ствердив, що ОСОБА_1 не було своєчасно повернуто кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням та порушення умови договору, однак це не відповідає дійсності, оскільки отримувачем кредитних коштів була не позивач, а сторонні особи, про що банк знав, однак приховав цей факт у своїй позовній заяві. Також банк не вжив заходів стосовно повернення коштів на її картковий рахунок. Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» є необґрунтованими та безпідставними, а позовна заява такою, що задоволенню не підлягає.
Від представника позивача до суду поступили письмові пояснення, в яких вказано про те, що банк і відповідач уклали Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту - «Кредит готівкою» № 014/MR/82/40084055036543 від 23.07.2025 року, згідно з яким банк видав відповідачу кредит у розмірі 70 000 гривень до 23.07.2031 року під 51,90% річних. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що вона не користувалась кредитними коштами банку, оскільки такі дії були вчинені всупереч її волі та з вини банку, про що також свідчить наявність кримінального провадження № 12025091130000101. Однак наявність кримінального провадження не може свідчити у силу презумпції невинуватості про вчинення злочину стосовно відповідача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. Разом із тим внесення відомостей до ЄРДР не є підтвердженням факту вчинення злочину. Інформація, яка зазначається у витягу із ЄРДР, внесена слідчим поліції виключно згідно даних та відомостей, які зазначила сама ОСОБА_1 в своїй заяві і це в жодному разі ніяким чином не свідчить про правдивість та достовірність цих слів та не встановлює фактів вчинення чи не вчинення кримінального правопорушення. У разі втрати (крадіжки тощо) ПК/мобільного телефону із SIM-картою, мобільного пристрою із встановленим Мобільним додатком «Платіжний гаманець «Raiffeisen Paу», компрометації ПК, а також у разі виявлення спірних операцій, клієнт має виконувати вимоги підпункту 8.7.1. пункту 8.7. статті 8 розділу 2 Правил. Зокрема, у разі втрати (крадіжки тощо) ПК/мобільного телефону із SIM-картою із фінансовим номером клієнта, компрометації ПК (розголошения ПІН-коду /ОТП-паролю/Реквізитів ПК, виникнення підозри, що ПІН-код /Реквізити ПК сталі відомі третім особам, зокрема під час здійснення операції з ПК тощо), а також у разі виявлення спірних операцій, банк має бути негайно повідомлений: (а) шляхом звернення клієнта до інформаційного центру з обов`язковим проходженням процедури ідентифікації. З повідомленням про необхідність заблокувати ПК клієнта мають право звернутися до інформаційного центру банка треті особи, які знайшли ПК Клієнта або які повідомляють про неможливість клієнта особисто зателефонувати до інформаційного центру (за станом здоров`я, з причин технічної неспроможності тощо). При такому зверненні клієнт/треті особи мають назвати номер ПК або іншу інформацію на вимогу банку з метою визначення ПК, яку необхідно заблокувати; (б) шляхом звернення клієнта до відділення банку з відповідною письмовою заявою; (в) шляхом надання клієнтом банку розпорядження щодо внесення ПК до Стоп списку за допомогою Системи «Райффайзен Онлайн» (відповідно до пункту 5.1. Статті 5 Розділу 4 Правил) або за допомогою Мобільного додатку «MyRaif» (відповідно до «Інструкції щодо користування Мобільним додатком «МyRaif»); (г) шляхом звернення Клієнта до чату Мобільного додатку «MyRaif» або Чат-боту додатку «Viber». До моменту повідомлення банка про визначені цим пунктом факти, ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на клієнта. 25.07.2025 року о 15.40 годин з власного фінансового номеру НОМЕР_2 до Інформаційного центру Банку зателефонувала клієнтка ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), яка повідомила: «Що хоче розібратися з карточкою та з`ясувати що трапилося тому, що їй надійшли повідомлення про зарахування кредитних коштів, але вона нічого не оформляла. Має надійти заробітна плата і вона хвилюється за її безпеку. Далі повідомила, що в соціальній мережі Facebook натрапила на повідомлення про отримання фінансової допомоги та перейшла за цим посиланням. Обрала Райффайзен банк і там ввела всі запитувані дані. Далі зателефонували по цьому питанню і потім телефон не працював. За погодженням з клієнткою, оператором було заблоковано платіжні картки ОСОБА_1 її облікові дані в системі «MyRaif». Проведеною за даним фактом перевіркою встановлено: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , є клієнтом АТ «Райффайзен банк» з 2024 р. (чинний публічний договір CMDPI-3646893 від 16.12.2024р). Фінансовий номер клієнтки НОМЕР_2 зареєстровано 16.12.2024р. Далі 31.07.2025р. було змінено на НОМЕР_4 , з тих пір вказаний номер не змінювався. ОСОБА_1 є користувачем поточної версії системи дистанційного обслуговування та електронного документообігу «MyRaif» з 16.12.2024 р. (CIN 25967390). Станом на 23.07.2025 р. для роботи в системі клієнткою використовується мобільний пристрій Хiaomi 23021RAA2Y, внутрішній унікальний ідентифікатор в системі: 9e1c788e-d42c-442f-beda-36fa69fb8f8c, вказаний мобільний пристрій був довіреним для клієнтки. Станом на 23.07.2025 р. ОСОБА_1 мала у АТ «Райффайзен банк» наступний активний рахунок, залишки на якому складали: - зарплатна дебетна картка НОМЕР_5 (UAH) (приліковано картки НОМЕР_6 ), баланс 16.77 грн; 22.07.2025р о 19:51 здійснено вхід в застосунок «My Raif» клієнтки з нового пристрою samsung SM-8906N, для реєстрації введено ОТР-код, який надходив на фінансовий номер клієнтки, номер платіжної картки та було створено пароль. Далі 23.07.2025р. о 12:03 здійснено вхід в застосунок «My Raif» клієнтки з її довіреного пристрою Xiaomi 23021RAA2Y, автентифікація за PIN. Після цього о 12:05 здійснили відновлення паролю шляхом введення ОТП-коду, номеру картки і в завершенні реєстрації створили новий пароль. О 12:05 увійшли до застосунку «MyRaif» з довіреного пристрою клієнтки Xiaomi 23021RAA2Y та у відкритій активній сесії створено заявку на оформлення готівкового кредиту КД 014/MR/82/40084055036543 на суму 70 000 гривень. З номеру телефону НОМЕР_2 . На боці банку заявка опрацьована автоматично, за результатами її опрацювання кредитні кошти виплачено о 12.08 годин на дебетний рахунок № НОМЕР_5 (картка № НОМЕР_6 ). 23.07.2025р у відкритій активній сесії в застосунку «MyRaif» здійснено три перекази з дебетної картки № НОМЕР_6 емітованої до зарплатного карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_5 в застосунку «My Raif» на картку іншого банку № НОМЕР_7 . Всі транзакції успішно авторизовані. 23.07.2025р. о 12:20 здійснено повторний вхід в застосунок «MyRaif» клієнтки з нового пристрою samsung SM-N976N, реєстрацію здійснено шляхом введення ОТР-коду та паролю від попередньої реєстрації. Далі на зарплатну картку № НОМЕР_6 емітованої до зарплатного карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_5 зараховано ряд переказів на загальну суму 12 100 гривень. Після цього о 13.45 годин з використанням реквізитів зарплатної картки № НОМЕР_6 , емітованої до зарплатного карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_5 , через банківський застосунок «My Raif» ініційовано грошовий переказ в сумі 12 000 гривень на картку іншого банку № НОМЕР_8 , дані отримувача невідомі. 25.07.2025 року в проміжку часу з 15.42 по 15.44 активні платіжну картку клієнтки та застосунок «My Raif» заблоковано працівником КЦ. З огляду на викладене, 23.07.2025 р. перекази з платіжної картки клієнтки ОСОБА_1 було здійснено з використанням як довіреного мобільного пристрою клієнтки так і нового пристрою. Встановлено компрометацію облікових даних. Згідно звернення клієнтки, вона стала жертвою фішингу (різновид інтернет-шахрайства, коли зловмисники, видаючи себе за банківських працівників, представників державних органів чи інших установ, виманюють у жертви конфіденційну інформацію). Таким чином, ОСОБА_1 розголосила дані платіжної картки та ОТР-коду на сторонньому ресурсі. В наслідок чого шахраї зареєструвалися в особистому кабінеті додатку «MyRaif» використовуючи власний мобільний пристрій, а також маючи доступ до телефону клієнтки спочатку оформили готівковий кредит в застосунку «MyRaif» на суму 70 000 гривень, а потім переказали кошти на загальну суму 69 850,00 грн. на картку іншого банку. Після цього було зараховано на зарплатну картку клієнтки кошти на загальну суму 12 100 гривень та потім переказано дані кошти через застосунок «My Rait» на картку іншого банку кошти в сумі 12 000 гривень. Дані обставини дозволяють констатувати, оформлення кредиту та зняття коштів стало можливим лише у зв`язку з розголошенням Позивачем персональних даних третім особам, оскільки одноразовий пароль для входу систему «Мy Raif» надсилався на фінансовий номер ОСОБА_1 НОМЕР_2 , що свідчить про передачу даного паролю Відповідачем третім особам. Відповідно відповідачем замовчується та не повідомлено інформацію суду, що саме вона умисно або неумисно передала/повідомила особисту конфіденційну інформацію третім особам, якими в подальшому і було знято кошти з її рахунку. Крім того, спірні транзакції та можливе використання її персональних даних третіми особами здійснені 23.07.2025 року, а відповідач повідомила банк лише 25.07.2025 року о 15.40 тобто через дві доби, що свідчить про відсутність оперативності та добросовісності для належного повідомлення банку про можливі шахрайські дії по відношенню до відповідача. Отримання невстановленими особами доступу до облікового запису відповідача свідчить про порушення ОСОБА_1 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в частині забезпечення постійного контролю щодо правильності руху коштів та збереження особистих даних, а вказані дії позивача не можна розцінювати як такі, які можна очікувати від добросовісного, уважного та пильного користувача для унеможливлення несанкціонованого доступу шахраїв до коштів клієнтів банку. Таким чином, ОСОБА_1 сама вчинила дії шляхом розголошення даних своєї платіжної картки та одноразових паролей, що надходили їй у СМС повідомленнях та своїми діями посприяла ймовірному незаконному використанню стосовно неї інформації, допустивши введення себе в оману невідомою особою (якщо звичайно такі факти мали місце), розголосила особисті дані (логін та пароль від РО), у зв`язку із чим треті особи отримали доступ до РО та рахунків клієнта з недовіреного пристрою.
Ухвалою суду від 03.04.2026 року роз`яснено відповідачу право на витребування в порядку ст. 84 ЦПК України матеріалів кримінального провадження №12025091130000101, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій щодо надання доказів відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України. Роз`яснено позивачу право на витребування в порядку ст. 84 ЦПК України доказів на підтвердження обставин розголошення ОСОБА_1 даних платіжної картки, ОТР-коду, паролю на сторонньому ресурсі, та попередити про наслідки вчинення або невчинення відповідних процесуальних дій щодо надання доказів відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України. Відкладено судове засідання з розгляду справи.
Представником позивача до суду подано додаткові пояснення, в якому зазначено, що в ході останнього судового засідання відповідачем надано пояснення, відповідно до яких вона вказала, що не передавала третім особам своїх ідентифікаційних даних, у тому числі банківських реквізитів, а про існування кредитного договору дізналась від представників банку лише на початку серпня 2025 року, коли їй почали надходити дзвінки з вимогами про сплату кредитної заборгованості. З метою спростування даних тверджень постала необхідність долучення до матеріалів справи № 938/2155/25 аудіозапису розмови Відповідача з представниками банку, яка здійснена 25.07.2025 року о 15.40 годин. 
Також представником відповідача заявлено клопотання про витребування від органу досудового розслідування Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріалів кримінального провадження №12025091130000101.
Ухвалою суду 15.04.2026 року витребувано від Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в межах обсягу визначеного слідчим, прокурором на підставі ст.222 КПК України належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №12025091130000101 від 05.08.2025 року.
Від Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області до суду поступили копії матеріалів кримінального провадження №12025091130000101 від 05.08.2025 року.
Представник позивач у судовому засіданні просив позов задоволити з підстав, зазначених у ньому та додаткових поясненнях. Надалі 22.06.2026 року у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач та її представник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Надалі 22.06.2026 року у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин.
Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.
Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Відповідно до пунктів 1, 6, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.
Згідно з положеннями частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача послуг, що відповідає й вимогам ЦПК, які викладені вище.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є користувачем послуг АТ «Райффайзен Банк», зокрема між сторонами 16.12.2024 року підписано заяву про акцепт Публічної пропозиції та ОСОБА_1 замовила послугу відкриття та ведення карткового рахунку, надавши інформацію про себе та встановивши фінансовий номер НОМЕР_2 (а.с. 20 -23).
23.07.2025 року удосконаленим електронним підписом ОСОБА_1 підписано заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» №014/MR/82/40084055036543 на суму 70 000 гривень, на строк 72 місяці, додаток до заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-3646893 від 16/12/2024 Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/MR/82/40084055036543, Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту (а.с.6-7, 8- 10,11-12, 12 зворот - 17, 17 зворот - 19).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/MR/82/40084055036543 від 23.07.2025 року (а.с.5) вбачається, що загальний розмір заборгованості складає 77458,38 гривень, з яких 69907,32 гривень - заборгованість за тілом кредиту та 7551,06 гривень - заборгованість за процентами.
Із виписки по рахунку ОСОБА_1 у АТ «Райффайзен Банк» (а.с.25) вбачається зарахування кредиту 23.07.2025 року в розмірі 70000 гривень.
Також банком направлено відповідачу вимогу від 07.11.2025 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Відповідач позовні вимоги не визнала та суду вказала, що 23.07.2025 року нею кредитний договір не укладався, кредитних коштів вона не отримувала, а стала жертвою шахрайських дій. Операції були проведені без її відома, вона не розголошувала третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію, картки не втрачала, доступу до них треті особи не мали. Після виявлення факту вищевказаних платіжних операцій, які вона не виконувала, відповідач повідомила банк та звернулася до відділу поліції.
Із матеріалів кримінального провадження №12025091130000101 від 05.08.2025 року встановлено, що дійсно ОСОБА_1 04.08.2025 року звернулася до Верховинського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою про те, що 23.07.2025 року близько 12.05 годин в месенджері «телеграм» перейшла за посиланням, після чого невідомі особи шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно заволоділи коштами ОСОБА_1 на загальну суму 81 850 гривень, які списані з її банківської карти АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_1 . За вказаним фактом розпочато досудове розслідування за ч.4 ст. 190 КК України. У ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що отримані на рахунок відповідача від банку кредитні кошти перераховані на рахунки інших осіб - 23.07.2025 року о 12.09 годин у розмірі 29000 гривень, о 12.11 годин у розмірі 29000 гривень, о 12.12 годин у розмірі 11800 гривень, о 13.35 годин у розмірі 12000 гривень, які в подальшому перераховано на рахунки третіх осіб.
Із долученого позивачем запису аудіорозмови вбачається, що ОСОБА_1 також звернулася до відділення банку з приводу шахрайських операцій з її картою та повідомила про те, що вона жодних кредитів не отримувала, просила заблокувати всі її карти.
Позивач у письмових поясненнях не заперечує того факту, що відповідач стала жертвою шахрайських дій та вказує, що вхід в застсунок «MyRaif» здійснено як з довіреного присторю та і з нового, однак стверджує, що ОСОБА_1 розголосила дані платіжної карти отр-паролю на сторонньому ресурсі, однак належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю умисно сприяла у доступі до свого карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції не надано.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі №552/2819/16-ц (провадження №61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №127/23496/15-ц (провадження №61-3239св18) зазначено, що «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та від 11 березня 2015 року №6-16цс15».
Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі №691/699/16-ц (провадження №61-16504св18).
При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №766/19614/18, сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням відкритих карткових рахунків не є підставою для відмови у задоволенні позову.
За наведених обставин, суд приходить до переконаня про відмову в задоволенні позову за його недоведеністю.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України, які покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у позові судові витрати залишаються за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України ,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/MR/82/40084055036543 від 23.07.2025 року в розмірі 77 458,38 гривень  - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання:
акціонерне товариство «Райффайзен Банк», код ЄДРПОУ: 14305909, адреса: вул. Генерала Алмазова, буд. 4-A, м. Київ;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Наталія ЧЕКАН