Справа № 283/492/26
провадження №2/283/779/2026
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
05 травня 2026 року Малинський районний суд Житомирської області у складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І. розглянувши в місті Малині в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовною заявою ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
05.03.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якої зазначила, що 21 березня 2025 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, протягом останнього часу стосунки фактично припинені, сім`я припинила своє існування, через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння між сторонами, різні погляди на сімейні цінності, відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе своїм життям. Спроби на примирення не дали позитивних наслідків, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. До подання позову до суду добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Час для примирення - не надавати.
Відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний і мінливий дохід, тому позивачка просить стягнути аліменти в твердій грошовій формі
Вимогами позову ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.

Явка сторін по справі:
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, з обставинами викладеними в позовній заяві не погодився, адже обставиною для розірвання шлюбу стала зрада позивача, щодо розірвання шлюбу не заперечує, щодо розміру аліментів, просив суму зменшити до 2500 гривень на місяць.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Встановлено, що 21 березня 2025 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 97 (а.с.15). Після державної реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінилося з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Від даного шлюбу сторони мають доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).
На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

Мотиви та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.
За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.
Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.
Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відсутність клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Щодо вимоги про стягнення аліментів
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно зі ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.
Враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова КЦС ВС від 11.03. 2020 у справі № 759/10277/18).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України ''Про державний бюджет на 2026 рік'' встановлено прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років у розмірі 2817 грн.
Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої дитини, спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, а також враховуючи вимоги ст.183 СК України та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2900 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн за позовну вимогу, яка стосується стягнення аліментів, та судовий збір у розмірі 1331,20 грн, за позовну вимогу про розірвання шлюбу на користь позивача.
Керуючись ст. 80, 84, 105, 110, 184 СК України, ст. 81, 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 21 березня 2025 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за актовим записом № 97 - розірвати. 
Залишити позивачці шлюбне прізвище –« ОСОБА_6 ».

Стягувати з  ОСОБА_2 аліменти на користь  ОСОБА_1 на утримання дитини: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот гривень) 00 копійок щомісячно із врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.03.2026 та до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. 
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 ; мешканки АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_3 .

Суддя